4 Edv. H.jelt. 



vetenskapliga ntbiklning såväl i hemlandet som utlandet. Det såg ut som skulle denna 

 vetenskap bliva hans huvudintresse, och han utförde egna undersökningar, vittnande om 

 stora förutsättningar och avgjord håg för forskarens kall. Han hade tillika förvärvat 

 sig en mångsidig och omfattande allmän bildning och ett icke vanligt mått av kunskap 

 på naturvetenskapens olika områden. Han hade säkert kunnat bliva en idealprofessor. 

 Dock under allt detta drogs han — redan under studietiden — av en stark inre böjelse 

 även åt ett annat håll, åt journalistiken och därmed sammanhängande skriftställar- 

 verksamhetsområden. Denna kraft vann slutligen övertaget. Vetenskapsmannen, kemi- 

 sten, blev sålunda journalist, en utveckling som icke hör till de vanliga. Men det var 

 säkert ingen omväg Mattsson gick. En sådan föregående allvarlig vetenskaplig utbild- 

 ning och självständig verksamhet på ett exakt forskningsområde som hans är, om na- 

 turlig begåvning och det rätta temperamentet äro förhanden, säkert en förberedelse för 

 publicistkallet, vida mera värd än den traditionella, med blygsamma humanistiska studier 

 eller ett läppjande på vetandets olika områden. Ett skarpt öga, ett klart tänkande och 

 ett ödmjukt sinne inför livets stora frågor och gåtor kan danas i en sådan skola, där 

 naturen härför är mottaglig. Därom bar Mattssons publicistiska gärning nogsamt vittne, 

 på samma gång hans stora kunskapsförråd på områden, där den publicistiska okunnig- 

 heten vanligen är som störst, kom till synes. Man erinras, vid tanke på honom, osökt 

 om amatörfilosofen och kemisten Aug. Fr. Solüans yttrande, att kemin är ett oförlikne- 

 ligt medel att vinna det rätta elementära greppet på tillvarelsen i allmänhet och att 

 allmänt metodiskt skola sig. Och det märkligaste är, att tidningsmannen förblev i 

 oavbruten kontakt med sin vetenskap, även sedan han icke mera fann tid och ro till 

 ett mera omfattande eget forskningsarbete. Mellan laboratoriet och redaktionsbyrån gick 

 hans dagliga väg nästan till det sista, och de kemiska journalerna hamnade icke olästa 

 på hyllan. 



Att Mattsson valde kemin till sitt egentliga studiefält, var säkert ingen tillfällig- 

 het. Den låg för hans kynne; Den erbjöd vad han behövde, icke blott fakta och 

 teorier, icke blott matematiskt precisionstänkande, utan även ett rikt fält för den, en- 

 dast av kännedomen om företeelsernas lagbundenheter begränsade, skapande fantasin 

 inom atomernas och molekylernas underbara, men för de flesta fördolda värld. Han 

 kallade den själv „förvandlingarnas och evighetens vetenskap". Ostwald delar de store 

 naturforskarene i klassiker och romantiker. Det är påfallande att av kemins främsta 

 idkare, närmast inom den syntetiska kemin, de flesta tillhöra romantikernas grupp. Och 

 vad voro alkemisterna i förgångna tider annat än stora vetenskapliga drömmare! Arten 

 är ännu densamma, ehuru metoder och mål fått en mindre svävande, en exaktare inne- 

 börd. Och vad som gäller de store inom vetenskapen, gällei' ock väsentligen de mindre, 

 de som endast draga några strån till stacken. Även Mattsson var romantiker i denna 



Tom. XL VI. 



