Minnestal över /rlior» doldor Gustaf Otto Mattsson. 5 



vetenskapliga mening. När man känner detta, förstår man ock att det icke låg någon 

 klyfta mellan hans vetenskapliga intressen, hans verksamhet som forskare och den han 

 utvecklade såsom publicist och skriftställare. 



Gustaf Otto Mattsson tillhörde en sjömanssläkt från Åbo. De, som för trettio, 

 fyratio år sedan plägade från Finland resa till Tyskland över Lübeck, minnas väl kap- 

 tenerna på Porthan och Pehr Brahe, hans farfader och fader. Den senare, Gustaf 

 Edvard Mattsson, som ännu är i livet, blev sedermera föreståndare för navigationsskolan 

 i Åbo. I början av 1870 talet hade han gift sig med Amelie Brunstköm från New- 

 castle, vars fader var av svensk och moder av irländsk börd. Han förde vid denna 

 tid fartyg på långturer, barkskeppet „Hoppet" från Åbo, och bröllopsresan gick runt 

 Afrika till Indien. Efter hemkomsten till Europa föddes vår Gustaf Mattsson den 7 

 oktober 1873 i Bremerhaven. Modern, endast nittonårig, en rikt begåvad, känslovarm 

 kvinna och strålande vacker, sjuknade kort därpå och dog, då hennes Guss var endast 

 fem månader gammal. „Hoppet" hade under tiden gjort en tur till Nord -Amerika och 

 återvänt till England. Det var ombord å detta fartyg med det löftesrika namnet hon 

 slutade sin korta, vackra livssaga. Mycket hade den så tidigt moderlöse gossen i arv 

 av henne, på vars gravsten å en iiländsk kyrkogård (Queenstown) läses inskriften: 

 „Rosenkindens fägring täflade med hjärtats skönhet". Gossen stannade i tre år hos 

 sina morföräldrar i England och flyttade sedan till Lübeck, där fadren vid denna tid 

 hade sin egentliga boplats, och der Guss, under en fasters moderliga vård, tillbragte 

 fyra år av sin barndom. Då och då fick han följa med sin fader eller farfader på en 

 tur till norden, till fädernestaden Åbo, och med havet blev han sålunda tidigt förtrogen 

 och fästad vid det. Det gav näring åt hans drömmar och längtan då liksom vid äldre 

 år. „En ensam mans färd över havet är en skön färd" skrev han trettio år senare. 

 Från Lübeck hade han sina första barndomsintryck och gärna besökte han senare i livet 

 denna minnesrika stad. Han var sju år gammal, då flyttningen till Åbo egde rum. 



Guss vai- ett livligt, vaket och begåvat barn med djupa forskande ögon — ett 

 arv av modern — skrev, säges det, vers vid fem års ålder och debuterade som 

 tidningsm;ui tio år gammal i en av honom utgiven tidning „Stjärnan" — handskriven 

 naturligtvis — vilken helt och hållet, med artiklar, krönikor och charader, redigerades 

 av honom själv och vilken upplevde tre årgångar. I nästsista numret underrättade 

 „huvudledaktören" de ärade prenumeranterna, att tidningen måste upphöra med årets 

 utgång, bl. a. emedan ., vinsten varit särdeles liten i förhållande till utgifterna", en 

 publicistisk erfarenhet, som han även senare i livet fick pröva. Men trots tidig mog- 



Tom. XLVI. 



