6 Edv. Hjelt. 



nad och allvarlig håg var han helt visst icke „lillgammal", utan egde det äkta gosse- 

 lynnet raed lust för upptåg och äventyr, såsom man kan linna ur hans antydningar om 

 upplevelserna under barndomsåren och hans ofta markerade förstående intresse för pojk- 

 psykologins egendomligheter. Och ett „gossejärta" i Vietok Rydbergs mening — är- 

 ligt och gott — bevarade han livet igenom. 



Vid nio års ålder inskrevs han i Åbo lyceums första klass. Hans snabba upp- 

 fattningsföi-måga och mångsidiga begåvning gjorde sig även här gällande. Han var 

 alltid den första eller andra på klassen. Konkurrensen om primusskapet stod mellan 

 honom och hans goda vän, den tidigt bortgångna Elias Rocs. På de högre klasserna 

 i konventet var Mattsson- en av de tongivande och dess tidning „Råttan", då hekto- 

 graferad i circa 100 exemplar, hade under dessa år sin glansperiod, då den i hög grad 

 präglades av hans temperament, intressen och stilistiska förmåga. Upphöjda gymnasist- 

 idealer, dock utan stora fraser, leviiadsfriskhet och gott skämtlynne funno uttryck i det 

 han här bjöd sina konventskamrater. 1 hans dimissionsbetyg bröts den långa raden av 

 „berömliga" icke av något annat vitsord. Som student inskrevs han vid universitetet 

 våren 1891. 



Såsom ung student skrev Mattsson till en vän ungefär sålunda:. „Jag vet att jag 

 har en hel hop pund att förvalta, men jag vet icke huru jag rätt skall placera dem". 

 Yttrandet vittnar om en stor ansvarskänsla i avseende å sig själv redan i unga år. 

 Och huru ovanligt såsom uttryck för en ung högt begåvad students reflexion och känsla 

 ljuda icke följande önskeord: „Jag ville byta ut diverse gåvor på t. ex. följande sätt: 

 „gott huvud" mot „gott järta", „gott utseende" mot „anspråkslöshet" o. s. v. Först 

 då kunde jag börja räkna på livets lycka". 



Emellertid tyckes Mattsson i valet av studiebana icke hava tvekat, om han också 

 senare icke var fullt nöjd med det första steg han tog. Han inträdde omedelbart i 

 polytekniska institutet, i dess kemiska fackskola, vars fyra års kurs han med framgång 

 absolverade. Ar 1895 utdimitterades han såsom kemistingeniör med diplom. Under 

 somrarna 1894 och 1895 tjänstgjorde han såsom biträdande geolog vid de geologiska 

 undersökningarna i Tavastland och norra Savolax. En uppsats i Industristyrelsens 

 Meddelanden „Skärningarna vid Keuru — Jyväskylä järnvägslinje", grundande sig på egna 

 geologiska iakttagelser, bär vittne om det vetenskapliga intresse han egnade även detta 

 mera tillfälliga arbetsgebit. Dessa sommararbeten och studier kommo honom till nytta, 

 då han sommaren 1897 såsom ciceron och tidningskorrespondent deltog i den geologiska 

 exkursion, som då i sammanhang med den internationella geologkongressen i Petrograd 

 företogs i Finland. 



Den tekniska utbildning Mattsson erhållit kom framdeles ofta till synes i hans 

 forskning och skriftställarverksamhet, men utövande tekniker blev han aldrig. Hans 



Tom. XLVl. 



