8 Ed v. Hielt. 



det lyckades honom att väsentligt mildra uttrycken av puerilt partisinne mellan repre- 

 sentanterna för de båda^ språkgrupperna. Och så inträffade slutligen det märkliga, att 

 vid ett nytt kuratorsval i den genom delning uppkomna första tvåspråkiga Abo avdel- 

 ningen Mattsson varmast understöddes av den finskspråkiga minoriteten. Tio år senare 

 utsåg Åbo avdelning honom till sin hedersledamot. 



Det var ju en även politiskt mycket brydsam och ungdomens känslor upprörande 

 tid, under vilken Mattsson handhade kuratelet. Såsom jag, vilken då innehade rektora- 

 tet vid universitetet, med tacksamhet erinrar mig, lyckades han genom sin personlighet 

 och sin klokhet inom sin krets verka för upprätthållandet av lugn och ordning. Huru 

 ungdomen värderade honom på grund av hans personlighet, karaktär och varma känsla 

 för dess strävanden, därom vittnade nogsamt dess hyllning vid hans sista färd. I dim- 

 mig december slogo studenterna i vita mössor vakt kring den döde, som varit en stu- 

 dent som få. 



Ar 1899 utnämndes Mattsson till biträdande lärare i kemi vid polyt. institutet, 

 alltså till innehavare av den tjänst, som sedermera (1908), då institutet ombildades till 

 teknisk högskola, blev förändrad till ett lektorat, och vilken Mattsson ända till sin död 

 innehade. Men tillika ombetroddes han i särskilda repriser med handliavandet av andra 

 lärarebefattningar vid institutet, så läraretjänsten i allmän kemi samt den i kemisk tek- 

 nologi, extra lärarebefattningen i elektrokemi och assistentbefattningen i fysik, alltså en 

 synnerligen mångsidig verksamhet, vittnande om huru bred bas han lagt för sina veten- 

 skapliga studier. Medan han under terminerna var strängt upptagen av sin lärareverk- 

 samhet och andra värv, använde han ferierna till sin vidare utbildning och egna veten- 

 skapliga arbeten. Allt sedan 1897 var han under en följd av år nästan varje som- 

 mar för detta ändamål i utlandet. Han studerade sålunda fysikalisk kemi och elek- 

 trokemisk analys i Göttingen hos Neknst och Küster (1897), organisk kemi och gas- 

 analys i Zürich hos Bambekger och Lunge (1898, 1899, 1903) och idkade även en tid 

 studier vid tekniska högskolan i Karlsruhe (Haber, 1902) och i München (Hofmann, 

 1906). Särskilt Zürich uppsökte han gärna och utnyttjade de olikartade utbildnings- 

 möjligheterna där, på samma gång han trivdes gott bland det schweiziska folket och 

 i alpnaturen. Här utförde han också en del av de experimentella undersökningar, 

 vilka lågo till grund för hans spécimen för doktorsgrad „Pyrenets konstitution och 

 genesis. Synteser och syntetiska .försök", som utgavs hösten 1905, och till vilka det 

 första uppslaget givits av hans lärare professor Komppa. I början av följande år avlade 

 han licentiatexamen. 



Genom sitt förtjänstfulla spécimen och övriga vetenskapliga meriter hade han för- 

 värvat sig nödig kompetens för docentur och utnämndes till docent i kemi i maj 1906. 

 Hans förmåga och arbetskraft togs också snart i anspråk för universitetsundervisningen, 



Tom. XLVI. 



