III. 



Maantiede ja muoto-oppi. 



Esitelmä Suoinen Tiedeseuran vuosijuhlassa lmhtikuini 29 p. 1899 



pitänyt 

 A. Osw. Kihlman. 



Niinkuin nykyaikaisen luonnontieteen muutkin haarat 

 ei ole kasvitiedekään enää sama kuin muinoin. Se on luon- 

 teeltaan syventynyt ja laajentunut, sen vanhasta rnngosta 

 on versonut ennen huomaamatto-mia, jopa uusiakin silmuja. 

 jotka voimakkaasti kehittyvät ja kukkivat entisen latvan 

 rinnalla antaen sen lehvälle säännöttömän, monelle ehkä 

 oudon muodon. Linnen vanha scientia umabilis ei ole enää 

 tuo yksinkertainen selväpiirteinen rakennus, jonka avonai- 

 sesta portista pääsö oli niin helppo ja jonka suorissa käy- 

 tävissä ja tilavissa, säännöllisissä salissa ei ollut kellenkään 

 vaikea osata oikeaan. 



On kyllä totta etta kaikesta huolimatta Linnen vanha 

 kunnioitettava järjestelmä on, ainakin meillä, jäänyt melkein 

 kansantajuiseksi, ja mikä on vielä parempi se on puoles- 

 tansa suuressa yleisössä säilyttänyt myötätuntoisuutta ja 

 ystävällisiä suhteita täta tiedehaaraa kohtaan. Moni, joka 

 kasvifysiologiasta ja mikroskoopisesta anatomiasta ei ole 

 koskaan piitannut, muistaa kuitenkin mielihyvällä koulun 

 opettamat latinalaiset kasvinimet, jotka hänelle mnodostavat 

 ikäänkuin tunnusanoja ympäröitsevän luonnon ymmärtämi- 

 seksi. Ja niin heikoilta, niin näennäisesti vähäpätöisiltä ja 

 epäluotettavilta kuin tämmöiset yhdyssiteet ensi katsannolla 

 näyttävätkin ne eivät suinkaan ole halveksittavat varsinkin 



