157 



täydellisesti valmiiksi kirjoitetlu. En voi puolestani yhtyä 

 siihen morkkaamiseen, joka usein on tullut tämän ensim- 

 mäisen luettelotyön osaksi, mutta on helposti ymmärrettävä 

 etta se kaavamaisuus, joka siinä luonnollisista syistä usein 

 piti esiintymän, oli omiansa vieroittamaan lukuisat tutkijat. 

 jotka kasvitieteen muilla, vielä vähemmin viljellyillä aloilla 

 löysivät itselleen mieluisammat, mutta tärkeät ja laajat teh- 

 tävät. Ei liene myöskään syytä ihmettelyyn vaikka tämä 

 vieroittuminen kasvijärjestelmän tutkimisesta ensi aluksi ai- 

 nakin osaksi sai jyrkän, melkein anomalian tapaisen muo- 

 don. Useimmat keskiikäiset luonnontutkijat meidän päivi- 

 nämme muistanevat vallan hyvin miten Saksassa 70- ja 

 80-luvulla jotenkin huomattava puutteellisuus kasvien tunte- 

 misessa oli päässyt muotiin ja systemaatikon eli järjesteli- 

 jän toimi johtavissakin piireissä mainittiin ilmeisellä ylen- 

 katseella ja pidettiin varsinaiselle tutkijalle milfei alenta- 

 vana. Tämä suunta, jonka johtajana ja loistavana edusta- 

 jana tässä mainittakoon Julius Sachs, oli ylipäänsä lähei- 

 sesli liittynyt Darvinin evolutioni-oppiin ja antoi mielellään 

 tunnustuksensa niille, ei aina varsin onnistuneille yrityksille. 

 jotka käytännössä koettivat sovelluttaa mainitun opin kasvi- 

 järjestelmän rakenteesen. Ei voinut kuitenkaan kauan kes- 

 tää ennenkuin tultiin huomaamaan etta tämmöisten kysy- 

 myksien ratkaisemiseksi tarvittiin tarkempia, seikkaperäi- 

 sempiä ja runsaampia tietoja kuin mikä vanhempi kasvi- 

 tiede, sen kirjallisuus ja kokoelmat tarjosivat, etta tutkimus- 

 suunta, joka tahtoi ruveta selittämään kasvikunnan kehitys- 

 historiaa, ei vointft jäädä vieraaksi sille järjestelmälle, missa 

 sen tulokset kuvastuvat. 



Huomattavimpia piirteitä nykyajan systemaattisissa tut- 

 kimuksissa onkin epäilemättä se tärkeä sija, joka niissä 

 annetaan pienemmille eroavaisuuksille, alalajille ja muun- 

 noksille, se, ainakin paremmissateoksissa nähtävä yritystehdä 

 rehellisesti selkoa kaikista muodoista, jotka luonnossa voidaan 

 tarkkaavaisuudella eroittaa toisistaan ja joista usein suuri 

 joukko oli vanhalle kasvitieteelle liika ,,alaarvoinen" eli ,,vä- 



