163 



voittaa ne esteet, jotka oudot elinehdot siellä asettavat sen 

 leviämiselle. Otaksukaamme etta esim. ilmasto siellä vähi- 

 tellen muuttuu kuivemmaksi, niin voimme odottaa etta alku- 

 peräisen rajan läheisyydessä esiintyy uusi muunnos, joka 

 selvästi vaikka vähässä määrässä eriää emämuodosta sem- 

 moisilla tunnusmerkeillä, jotka ylimalkain övat omituiset kui- 

 vakko- eli xerofiili-kasveille. Emälajin rajakehässä voi toi- 

 sessa paikassa syntyä analoogisia mutta eri suuntaisia muun- 

 noksia, jotka aiheuttaa milloin esim. maaperän kalkki-rikkaus, 

 milloin suolapitoisuus eli kesän vähenevä lämpö. On siis 

 olemassa lajiryhmä, jonka eri muodot esiintyvät sijais-lajeina: 

 ne sulkevat pois toinen toisensa alueiltaan, mutta övat 

 toiselta puolelta kukin ainakin yhteen suuntaan yhdistetyt 

 välimuodoilla, jotka eivät ole hybriidistä laatua. 



Vaikka olot tietysti voivat edelleenkin muuttua ja ke- 

 hittyä, voimme kuitenkin olettaa etta niinkauan kuin suurem- 

 pia vaihdoksia ilmaston laadussa ja maanpinnan topogra- 

 fiassa ei tapahdu, lajiryhmittely pysyy jotakuinkin entisellään, 

 kukin sijais-laji omalla alallaan ja eroitettuna suhteellisesta 

 emälajistaan miten milloinkin leveällä vyöhykkeellä, missa 

 kasvaa niiden välisiä välimuotoja. 



Asianlaita ei siis teoriiassa ole kovin mutkikas; sen 

 hyväksi käyttäminen käytöllisessä järjestelyssä on tietysti 

 jotakin aivan toista. Se on Wettstenin tutkimuksissa tapah- 

 tunut seuraavalla tavalla. Suvun lukuisista, morfoloogisesti 

 tarkoin tutkituista muodoista eroitetaan eri ryhmiin ne, jotka 

 keskenään esiintyvät sijais-lajina eli sulkevat toinen toisensa 

 pois alueiltaan. Jos tämmöinen laji-rybmä samalla morfo- 

 logisesti näyttää ilmeistä yhtäpitäväisyyttä, on siis saatu 

 objektiivinen todistus siitä etta tämä ulkonainen yhtäläisyys 

 merkitsee todellista sukulaisuutta ja yhteistä alkuperää. 



Selvä on etta tämmöinen menettely onnistuu ainoastaan 

 siinä missa sekundääriset muutokset eivät vielä ole häm- 

 mentäneet lajien alkuperäistä sijoitusta. Se voi siis selvit- 

 tää ainoastaan kasvikunnan geologisesti punuen nuorimpien 

 jäsenten suhteita toisiinsa jättäen vanhemmat, suuremmassa 

 määrässä eriävät muodot keskustelun ulkopuolelle. Tämä 



