IÇOI. No. 2, UÎSDERS0GELSER AF DE LANGE EXTREMITETKNOKLER. 



I. Osteometriske undersogelsesmethoder. 



Med hensyn til undersogelsen af de lange rerben af lemmernes 

 skeiet, nemlig clavicula, humerus, ulna og radius, femur, tibia og fibula, 

 har jeg i den her givne fremstilling væsentlig gjengiret methoderne efter 

 Manouvrier, Lehmann-Xitsche og Rahon^. I et par tilfælde har jeg 

 foretaget forandringer og angivet nye methoder. Foruden at maale knok- 

 lernes længde og bredde samt tykkelse saavel af den hele knokkel som af 

 dens enkelte dele, nemlig diaphysen og epiphyse-enderne, kan ogsaa for- 

 skjellige særegenheder drages ind i undersøgelsen, saaledes torstoneti, 

 vinkelstillinger og de mere variabelt optrædende benfremspring eller for- 

 dybninger. Disse anatomiske varieteter er tillagt forskjellig betydning, og 

 man skylder den osteometrisk-anthropologiske forskning det udvidede 

 kjendskab til disse, som den anatomiske videnskab for tiden besidder; i 

 ethvertfald er netop ved de anatomisk-anthropologiske undersøgelser flere 

 nye sider og synspunkter draget frem til belysning af skelettets morpho- 

 logi, som man tidligere savnede eller havde en høist ufuldstændig opfat- 

 ning af. 



Som maaleskema hidsættes følgende: 



Længden. Største længde. 



Tykkelsen, i) Midten (Halvdelen af den største længde): 



Sagittal diameter, transversal diameter, index, omfang. 

 2) Stedet for den mindste omkreds: 



Sagittal diameter, transversal diam., index, omkreds. 



1 Litteraturen over anthropologiske maalemethoder er meget vidtleftig. Her skal jeg kun 

 angive enkelte vigligere verker: 



P. Topinard: L'anthropologie, sème edit. Paris 1879. d. s.: Éléments d'anthro- 

 pologie générale, Paris 1885. 



P. Br oca: Instructions générales pour les recherches anthropologiques. Paris 1865. 

 2det oplag 1879. 



