ICtOI. So. 2. UNDERSØGELSER AF DE LANGE EXTREMITETKNOKLER. 1 7 



II. Femora, laarknokler. 



1. De almindelige størrelsesforholde. 



De unders;&gte laarben var for en større del i meget godt konserveret 

 tilstand, saaat man kunde foretage de A'igtigste maalinger paa dem. Da 

 materialet skriver sig fra forskjellige steder af laudet og fra forskjellige 

 tidsperioder, har jeg inddelt dem derefter-i grupper, der hver for sig er 

 behandlet — og hvoraf middeltallet af maalingerne er oversigtlig gjengivet 

 i tabeller. 



1. ^led hensyn til Trondhjetns-laarknoklernes ahnindelige sterrelses- 

 forholde fremgaar disse af følgende tabeller, hvor ziflfrene repræsenterer 

 middeltallet af de enkelte maalinger. Antallet af undersøgte ben for hver 

 rubrik findes anført i parenthes ( ). 



Med hensyn til længden ser man, at venstre femur gjennemgaaende 

 er længere end høire, hvilket saaledes bekræfter den af saamange forskere 

 paaviste eiendommelighed hos mennesket, at venstre laarben oftere er 

 længst. Imidlertid kan man af de her givne resultater intet slutte med 

 hensyn til hyppigheden af, naar venstre eller hoire laarbenknokkel er 

 størst; thi ingen af de her undersøgte specimina fra Trondhjem var mærket 

 ved udgravningen som sammenhørende, altsaa fra samme individ. Tallene 

 angiver kun, at af (mænd -|- kvinder) 39 høire og 45 venstre laar- 

 knokler er de sidste gjennemsnitlig længere. Hvorledes længde-forholdet 

 mellem høire og venstre femur og mellem høire og venstre extremitet 

 er, skal jeg under henvisning til tidligere arbeider ikke nærmere berøre 

 her^. Ligeledes bemærker man en ikke ringe forskjel i længde mellem 



' G. Guldberg: Om esiremitets-asymmetrien ho? mennesket, i Norsk Mag. for Læge- 

 viilenskab, 1897, 



La dyssymmélrie morphologique et fonctionelle etc. i Universitetets festskrift i anled- 

 ning af H. ^L Kong Oscar d. II's 25-aange regjeringsjubilæum, 1897. 

 VicL-Selsk. Skrilter. 1901. M.-N. Kl. Xo. i. 2 



