19OI. Xo. 2. UNDERSOGELSER AF DE LANGE EXTREMITETKNOKLER. 39 



en plat\'meri af 65,11 og 66,6, hvilket overgaar middeltallet af de af 

 Martin undersogte Ildlands-indianeres plat\-meri. Den udprægede og 

 høie grad af stenomeri finder vi hos laarknoklerne af den i Gokstad- 

 skibet fundne høvding. Disses fladtrykning er jo i gründen af samme 

 natur som den plat\-mere, men gaar bare i en anden retning, nemlig den 

 transverselle. Ved bedømmelsen af en gruppe laarknoklers applanering 

 i øvre del af diaphysen skulde man derfor ikke regne de stenomere 

 knokler med ved beregningen af den hele gruppes * index plat>^mericus«. 

 Dette fremgaar t\-deligt nok ved den her omhandlede gruppe. Gjennem- 

 snitsværdien af index plat}'m. for alle 13 knokler er her ca. 8;, alt- 

 saa evr\'meri, hvilket jo for denne gruppes vedkommende i virkehgheden 

 udgjor kun 15 pct. og aldeles ikke karakteriserer gruppen. Regnes 

 derimod kun de platymere og evr>-mere knokler sammen, blir den gjen- 

 nemsnitlige »index plat}-mericus« 74,95. hvilket utvilsomt er et sandere 

 udtryk for de faktiske forholde. I det hele er denne gruppes laarknokler 

 karakteriseret ved sin fladtr\-kning, det være sig sagittal eller transversel 

 plat\-meri d: egentlig plat\-meri og stenomeri, medens evr}-merien eller 

 den mere cylindriske form kun findes hos et faatal. 



De stenomere knokler fra Gokstadskibet henpeger ved sin store 

 index pilastricus 3: en overmaade stærk linea aspera. og ved sin næsten 

 kolossalt udviklede crista glutæa paa det forhold, at applaneringen er et 

 udtr}^k for muskulaturens stærke udvikling og indflydelse. Det synes af 

 de her undersøgte knokler, at stenomerien er ledsaget af en mere og 

 mindre udpræget hnea aspera eller søileform af laarbenets diaphyse. 



\ . Hos de 3 laarknokler fra den neolithiske tid har de to, høire 

 og venstre, tilhørende samme individ, i gjennemsnit en index platy- 

 mericus = 68,02 (høire f. = 71,05, venstre f. = 65,00), medens venstre 

 femur af det andet individ viser evrj-meri, med index plat. = 84,84. 



Som allerede nævnt er den mere udprægede platj'-meri karakteristisk 

 for laarknoklerne hos stenalderfolk, hvorfra det her omtalte isolerede 

 fund ikke danner nogen undtagelse, naar der af to individer det ene har 

 en index plat. = 6%. De udmærker sig ogsaa i andre henseender ved 

 sine udprægede tuberositeter for muskeludspring (se kap. om troch. III). 



