IÇOI. Xo. 2. UNDERS0GELSER AF DE LANGE EXTREMITETKNOKLER. 4:^ 



5. Om trochanter tertius, fossa hypotrochanterica og om 

 insertionen af m. glutæus maximus forøvrigt. 



Som bekjendt finder man i mange tilfælde. at tuberositas glutœa, der 

 ligger paa bagfladen af laarbenets øverste trediedel, i fortsættelsen af 

 linea aspera's labium externum, i partiet lidt nedenfor en gjennem troch. 

 minor gaaende horizontallinie, er meget stærkt fremspringende; den 

 øverste mest fremspringende del af den er i saadanne tilfælde af mange 

 anatomer bleven kaldt trochanter tertius. idet man (Gruber) har homo- 

 logiseret den med i-den tredie trochanter.« hos forskjellige pattedyr, 

 navnlig af ordenen: perissodactyla (hest, rhinoceros, tapir); dette ben- 

 fremspring findes ogsaa hos forskjellige »insektædere« (f. ex. alm. pind- 

 svin), »gnavere« (hare. ekhom, bæver) og hos nogle edentata (Dasypus, 

 Orycteropus) ; störst er imidlertid «den tredie trochanter« som nævnt hos 

 perissoda ctyla . 



Det er forst i den senere tid, at man har været opmærksom paa 

 denne variation paa femur. Cruveilhier (Traité d'anatomie descriptive 

 1871, t. I. pag. 229) og Luther-Holden (Human Osteology. 5^ edition 

 1878) omtaler den ganske kort, medens G ruber allerede i 1856 (Mém. 

 des savants étrangers de l'Acad. impér. de St. Pétersbourg. T. VIII) har 

 redegjort for dens forhold og nærmere præciseret. hvad man skal torstaa 

 ved »troch. tertiusc. Vigtige bidrag og en udtømmende fremstilling af 

 den forudgaaende litteratur over dette emne finder man i Geheimerath 

 W. Waldeyers fortrinlige af handling derom (Der trochanter tertius des 

 Menschen etc. — i Archiv liir Anthropologie — I2te Bind. 1880, pag. 

 463 etc.\ Waldeyer fandt den hos 22 skeletter af europæere 7 gange, 

 altsaa mere end 30 pct., samt at den paa gracile exemplarer ofte kunde 



