46 GUSTAV GULDBERG. M.-N. Kl. 



den historiske tid, nemlig til midten af det ute aarh.). Hos disse 

 skeletter fandt v. To rok, at hverken var trochanter tertius hyppigst hos 

 kvinderne, eller syntes fossa hypotrochanterica at forekomme saa sjelden 

 i nutiden. Imidlertid fandt han troch. tertius's udvikling og optræden 

 meget forskjellig, snart ulige udviklet paa et og samme skeiet, snart kun 

 paa den ene side, snart som den eneste form for den store sædemuskels 

 insertion, snart kombineret med andre insertionsformer. Desuden paa- 

 vistes, at trochanter tertius ikke har selvstændigt ossifikationspunkt i mod- 

 sætning til »trochanter major« og »minor«. Med hensyn til freqvensen 

 af trochanter III viser de af v. Török undersøgte io8 laarbensknokler 

 39 tilfælde, altsaa 36,11 pct., med 36,81 pot. hos mandlige og 34,32 pct. 

 hos kvindelige individer. Fossa hypotrochanterica forekom i 30,24 pct 



Hvad angaar forholdet mellem en kraftig glutæalmuskulatur og ud- 

 viklingen af troch. III eller crista bemærker v. Török, at der ved kraftigt 

 muskelsystem i den samme muskel snart fandtes en glat insertionsflade, 

 snart en knudret, kamformet, hvorfor v. Török ikke kan slutte sig til 

 Houzé's opfatning af troch. III som tegn paa kraftig glutæalmuskulatur. 



Af betydning er prof v. To rok 's opstilling af de forskjellige for- 

 mer, hvorunder insertionsruheden for m. glutæus max. optræder, nemlig 

 snart som mere enkle, snart som mere combinerede insertionsformer, 

 hvilket ogsaa af anthropologerne senere er accepteret og derfor bør 

 lægges til grund for fremtidige undersogelser, hvorom nedenfor, v. Török 

 opstiller: a) enkle insertionsformer'. 1° crista glutæa, 2° trochanter tertius 

 og 3° fossa hypotrochanterica; b) combinerede insertionsformer : 4° Troch. 

 tertius -|- fossa hypotroch., 5° Troch. III -j- crista og 6° fossa hypotroch. 

 -f- crista. 



Angaaende spørgsmaalet om aarsagen eller forklaringen af trochanter 

 tertius, fossa hypotrochanterica og lignende indtager v. Török samme 

 standpunkt som R. Virchow, der paa ovennævnte Breslauercongress 

 udtalte, at, saavidt han kunde overse sagen, maatte der med hensyn til 

 troch. tertius existere stærke lokale forskjelligheder; saaledes fandt han 

 hos Guanchoerlaarben fra et hulefund paa de kanariske øer ingen troch. 

 tertius, medens dette benfremspring viste sig paa gamle laarben fra 

 Troas overordentlig hyppig. For at forklare disse forholde maa der 

 yderligere undersøgelser til over de enkelte folks sædvaner og maader 

 at indrette sig paa, mener Virchow (eiteret efter v. Török 1. c). 



Dvvight (The journal of anatomy and physiology etc. vol. XXIV, 

 part. I, pag. 61 etc.) behandler betydningen af troch. III og af lignende 

 benfremspring hos mennesket. Han gaar ikke med paa at kalde enhver 

 større fremstaaenhed af øverste parti af »tuberositas glutæa« for »tro- 



