I90I. No. 2. UNDERSØGELSER AF DE LANGE EXTREMITETKNOKLER. 47 



chanter tertius«, idet han reserverer dette navn for en »glat, rund eller 

 aflang knort«, leilighedsvis fundet paa dette sted eller tæt derved, idet 

 denne optræder, ligesom Waldeyer og andre har gjort opmærksom paa. 

 forholdsvis hyppig paa spædbyggede knokler. — Med hensyn til at for- 

 klare opstaaen af troch. III som fremkommet ved et overordentlig stærkt 

 drag eller virkning af glutæus maximus, blir dette endnu at bevise, 

 mener Dwight; en saadan virkning maa skaddes en speciel beskjæf- 

 tigelse, og hvis det kan bevises, at dette benfremspring eller en større 

 forskjel i graden af ruhed hos tuberositas glutæa optræder hyppigt hos 

 begge kjon i den forhistoriske tid, hos vilde og hos lidet civiliserede 

 racer, hos hvilke livsforholdene har været nogenlunde af samme slags, 

 og særlig hvis troch. III optræder hos unge personer, ikke gamle nok 

 til at være underkastet en længere muskelvirkning, bliver theorien meget 

 usandsynlig, ja næsten uholdbar. Dwight mener nu paa basis af andres 

 og egne iagttagelser at maatte udtale, at man ikke kan tilskrive frem- 

 komsten af troch. III i alle tilfælde virkningen af glutæus maximus. 

 Han anser den »3die trochanter« som en rudimentær og »useless« ben- 

 process, hvis fremkomst ikke altid kan forklares. 



Dollo (eiteret efter Poirier | anser den for en atavistisk karakter fra 

 prosimia, og Bertaux fremhæver, at den ikke staar i forhold til de 

 muskulære eller ligamentøse insertioner. 



Costa fandt hyppigheden af troch. tertius til 30,39 pct. efter under- 

 søgelse af 102 fem, af europæere (eiteret efter dr. Lehmann-Nitsche, se 

 nedenfor). Koganei (Kurze Mittheilung über Untersuchungen von Aino- 

 skeletten, i Archiv for Anthropologie, XXII Band, S. 371 — 392) kunde 

 paa 68 par vel vedligeholdte laarbensknokler paavise tilstedeværelsen af 

 en trochanter tertius i 18 tilfælde, altsaa 26,5 pet., hver gang dobbelt- 

 sidig, kun en gang alene venstresidig. Efter kjønnet optraadte den paa 

 42 par mandlige laarben 9 gange og paa 2Ç> par kvindelige ligeledes 9 

 gange. Dette viser en større hyppighed hos kvinden. 



Paa grund af den opmærksomhed, som anthropologerne har ofret 

 »den tredie trochanter«, finder man den ogsaa i den sidste tid i regelen 

 nævnt, i det mindste i de fleste moderne anatomier, baade i de større 

 og mindre. Tes tut (Traité d'anatomie humaine, 1889, vol. I) omtaler 

 den specielt i sin fortrinlige haandbog med delvis litteraturangivelser, 



Ligeledes omtales den nøie i det bekjendte Poirier 's samleværk 

 (Traité d'anatomie humaine etc. — 1895 — T. I|, idet han nærmest 

 slutter sig til Dollo og Bertaux's opfatning af trochanter tertius. 

 Selv i ganske kortfattede anatomier kan man nu finde dette saa hyppigt 

 optrædende benfremspring omtalt. 



