5^ GUSTAV GULDBERG. M.-N. Kl. 



2° At den er mindre i korte ben end i lange ben, og at den oftere 

 er mindre ved vide bækkener; kombinationen af disse to ting gjjor den 

 sædvanlig mindre hos kvinder end hos mænd. 



3° At vinkelen aftager i væxtperioden, men at den, efter at væxten 

 er afsluttet, sædvanlig ikke undergaar nogen forandring selv i de meget 

 høie aldere. Med enkelte undtagelser vedbliver vinkelen uforandret fra 

 den udvoxede alder til livets afslutning, hvor høi alderen end bliver. 



4° Hvis derimod under væxtperioden underlemmet ved pathologiske 

 tilstande, saasom ved paralyser eller amputationer, ikke udsættes for 

 legemets vægt, vedbliver vinkelen i sin mere aabne form, der endog kan 

 øges. 



Denne delvise medgiven af en noget mindre vinkel hos kvinden end 

 hos manden efter Humphrey modsiges af Lehmann-Nitsche's under- 

 søgelser af femora hos Bajuvarer, Alemanner og Schwaber. Fra de her 

 undersøgte knokler blir heller ikke denne antagelse styrket uden, naar 

 man tager smaa grupper af knokler. Hvordan nu end man ser forholdet 

 an, kan denne vinkels større eller mindre aabenhed ikke tjene som diffe- 

 rentierende sexualmærke. Hverken af Manouvrier eller af Lehmann- 

 Nitsche opstilles derfor collo-diaphysevinkelen som nogen sexualkarakter. 



Man gaar da først som ovenfor omtalt til at sortere knoklerne, f. ex. 

 femora, i to grupper, en mandlig (o^) og en kvindelig ($); i den første 

 henlægges de længste og kraftigste, i den sidste de korteste og spædeste. 

 De midt imellem staaende deler man efter størrelsen af den mindste om- 

 kreds af diaphysen, og hvis der findes tvil i denne henseende, deles de 

 efter størrelsen af caput-diameteren i den c^ og 9 gruppe. I den mascu- 

 line gruppe lægges de tykkeste; thi man kan ikke afgjøre kjønnet efter 

 længden alene. 



Efterat man nu for hver afdeling (f. ex. et knokkelfund fra et bestemt 

 sted) har bestemt middellængden af hver gruppe {^^ og 9), lægger man 

 til middelværdien 2 mm. i længde som erstatning for den manglende led- 

 brusk, hvorefter man opsøger i tabellerne den tilsvarende legemshøide og 

 faar da af de forskjellige til hver knokkelgruppe svarende legemshjøider 

 en gjennemsnitshøide paa den maade, at hver knokkelgruppe er med- 

 virkende i forhold til antallet af de til samme hørende knokler. Fra de 

 udkomne gjenncmsnitstal maa til slutning fratrækkes 2 ctm. for at erholde 

 den le%>endes gjennemsnitsstørrelse. 



Med hensyn til antallet af individer, som er repræsenteret i en sam- 

 ling knokler, vil man neppe kunne erholde sikkert kjendskab til det virke- 

 lige antal, men man kan altid angive minimumsantallet. Thi er der i en 

 samling laarbcnsknoklcr f. ex. 30 høire og 25 venstre, saa kan man være 



