ANDREAS HOLMSEN. M.-N. Kl. 



For at sammenligne beliggenheden af de steder, hvor isen laa lige 

 længe det aar, blev der paa et kart over Sverige trukket kurver gjennem 

 de steder, hvor isen laa det samme antal dage. Disse kurver, som af 

 forfatteren blev kaldt equiglacialer, var af stor regelmæssighed og viste 

 sig at være væsentlig afhængige af de to faktorer : den geografiske 

 bredde og afstanden fra havet. Kurven for loo dages islægning, som 

 var et minimum af islagte dage, fulgte saaledes Smaalands søndre grænse, 

 og kurven for 260 dage, som var et maximum, fandtes i det nordligste 

 af Torneå lapmark. Nærmere havet, saavel mod den norske grænse som 

 mod den botniske bugt og Østersjøen, viste indsjøerne sig at have en 

 kortere islægningstid end i de mere kontinentale egne. 



Med hensyn til tidspunkterne for islægning og isløsning fremgaar det 

 af det store antal iagttagelser, som findes trykt i Hildebrandssons af- 

 handling, at samme hvert aar var temmelig forskjellige selv for nærlig- 

 gende egne og saaledes maatte bero paa mere lokale aarsager som 

 sjøernes størrelse, dybde, strøm o. s. v. For at udjevne disse lokale 

 aarsager forsøgte forfatteren at beregne en midlere datum for mindre 

 distrikter. Disse data findes afsatte paa et kart, og kurver gjennem de 

 egne, som havde samme islægningsdatum, giver saaledes en forestilling 

 om, naar islægningen fandt sted. 



Kurver gjennem de egne, hvor isløsningen fandt sted paa samme 

 datum, giver en forestilling om, hvorledes isløsningen det aar rykkede 

 frem. 



Foruden resultaterne af iagttagelserne af isforholdene i vinteren 

 1870—71 findes der ogsaa i Hildebrandssons afhandling en sammenstilling 

 af ældre iagttagelser over, naar de svenske indsjøer lægger sig, og 

 naar de gaar op. De længste serier herover er fra Vesteråsf jorden af 

 Mälaren, hvor isløsningsdata aarlig er observerede siden 17 12. 



I Cronvairs'^ arbeide behandles væsentlig isforholdene i Sverige i 

 vintrene 1871 — ji, 1872 — 73 efter det materiale, der tilveiebragtes ved 

 de mange iagttagelser, som blev indsendte til Upsala universitets ob- 

 servatorium de nævnte aar. 



Equiglacialer er i afhandlingen optegnede for hvert af de to aar, 

 ligesom ogsaa kurver er optrukne gjennem de distrikter, hvor datoen for 

 islægning og isløsning var den samme. 



I det store og hele taget viser Cronvalls kurver en lignende form 

 og retning som Hildebrandssons, uagtet vinteren 1870 — 71 karakteriseres 



1 A. I. A. Cronvall: Isforhållandena i Sverige under vintrarna 1871 — 72 och 1872 — 73. 

 Akademisk doctor-afhandling. Upsala 1875. 



