ANDREAS HOLMSEN. M.-N. Kl. 



Bodensjøen, har islægningen kun fundet sted paa enkelte dele af sjøen, 

 medens andre sjøer, f. ex. Lac d'Annecy (beliggende 443 m. o. h.), har 

 været helt islagte. Paa sidstnævnte sjø laa isen saavel vinteren 1879 

 — 80 som 1890 — 91. 



Der meddeles ogsaa i Forels afhandlinger data for islægning og is- 

 løsning for en række aar ved flere schweizersjøer. Flere af dem, som 

 er beliggende høit over havet, er aarlig islagte. Lac de Jaux (1008 m. 

 o. h.) var saaledes f ex. islagt i 146 dage i 1891, idet islægningen helt 

 foregik 8de decbr. og isløsningen ikke før 2den — ßdie mai. 



Om islægningen paa store Bernhardsjøen {2446 m. o. h.) meddeles 

 ■42 aars iagttagelser, og den gjennemsnitlige datum for islægningen er 

 20de oktbr. Ved samme sjø meddeles 40 aars iagttagelser over isløs- 

 ningen, som gjennemsnitlig har foregaaet I2tejuli. Følgelig pleier sjøen 

 at være islagt 257 dage af aaret. 



En liden alpesjø, Lac de Sils (Engadin, 1796 m. o. h.), har gjennem- 

 snitsdata for islægning og isløsning i8de decbr. og 23de mai. 



Ziirichersjøen (409 m. o. h.), som i 1890 — 91 var islagt i noget over 

 2 maaneder, sees i dette aarhundrede at have været helt tilfrossen føl- 

 gende aar: 1810, 30, 57, 80 og 91. 



Forels af handling fra 1892 slutter med en resumarisk sammenstillen 

 af isforholdene ved en række sjøer i 1890 — 91. For hver enkelt sjø 

 findes angivet den geografiske bredde, høiden over havet, overfladens 

 størrelse samt det maximale dyb. 



For en sjøs vedkommende. Genfersjøen, er islægningen nøiere stu- 

 deret, og hvad man herom har iagttaget, findes behandlet i et afsnit i 

 Forels fortrinlige monografi Le Léman^. Denne sjø hører til den type 

 af indsjøer, hvor temperaturen over den centrale del aldrig naar lavere 

 end til temp. for våndets maximum af tæthed. Derfor har det aldrig 

 hændt, at der har lagt sig is over de dybeste steder. Kun paa enkelte 

 viker og ved kysterne har isdannelse fundet sted. 



Forel giver forklaring paa, hvordan stillingen af vandlagene af for- 

 skjellig temperatur kan etableres, saaledes, at de grundere viker og arme 

 i de strængeste vintre kan islægges, uagtet våndet over de dybere 

 partier ikke har naaet lavere ned end til 4°. 



I literaturen er omtalt et arbeide fra 1897 af Arnet'^. I dette skal 

 findes talrige data over islægning og isløsning ved flere schweiziske 

 indsjøer. Man har imidlertid ikke havt anledning til at se dette arbeide, 

 hvorfor det her ikke kan nærmere refereres. 



1 Le Léman, Monographie limnologique . Lausanne 1895. B. II, p. 371. 



2 Arnet: Das Gefrieren der Seen in der Centralschvveiz 1890 — 96. 



