IÇOI. Xo. 4. ISFORHOLDENE VED DE NORSKE INDSJØER. 



79 



Af ovenstaaende data vil sees, at isen hvert aar (gjennemsnitlig 30te 

 novbr.) har lagt sig paa Sundkilen, en arm af Kviteseidvatn, Der var 

 i de 8 aar — 1891 — 99 — to vintre, 1893 — 94 og 1897 — 9^) da der 

 ikke udenfor Sundkilen fandt islægning sted paa Bandakvandene. I de 

 ovrige aar var våndene islagt. Kviteseidvatn frøs til først, gjennem- 

 snitlig 13de jan.; Flaavatn og Bandak islagdes derpaa i regelen sam- 

 tidig — gjennemsnitlig 17de jan. 



Isløsning foregik gjennemsnitUg 21de april. Den fandt forst sted 

 paa Bandak og Flaavatn, noget senere paa Kviteseidvatn og sidst i 

 Sundkilen. 



Fra ingeniør Støren, Ulefos, og ligesaa fra lensmand Midbo, Dalen, 

 har man paa forespørsel faat meddelelser om den vanlige islægning. 

 Der oplyses fra begge steder, at det sjelden indtræffer, at våndene ikke 

 lægger sig om vinteren. Det synes derfor at maatte være en tilfæl- 

 dighed, at sjoerne var isfri 2 af de sidste 8 aar. Ingeniør Støren har 

 velvilligst meddelt, naar dampskibene paa Bandakvandene har maattet 

 lægge op om høsten mellem aarene 1872 og 1888. Af disse opgaver 

 kan man danne sig et begreb om, hvor ofte våndene pleier at være 

 aabne hele vinteren. Dampskibene har i de 16 aar hvert aar maattet 

 stanse sin trafik væsentlig paa grund af ishindringer i lobet af decbr. 

 maaned, og gjennemsnitlig kunde farten ikke begynde igjen for i de 

 sidste dage af april. Kun et aar, 1881 — 82, var sjoerne aabne. Lægges 

 dette til grund for udregningen af normaldata for islægningen og islos- 

 ningen, faaes, at af 24 aar var der ingen islægning i 3. Våndene har 

 følgelig gjennemsnitlig været aabne hvert 8de aar. 



