190 T. No. 4. ISFORHOLDENE VED DE NORSKE INDSJØER. 121 



Af den foran meddelte tabel vil der fremgaa, naar tidspunkterne for 

 islægningen og isløsningen paa de norske indsjoer i almindelighed pleier 

 at finde sted. Vi ser, at islægningen sker til meget forskjellige tider; 

 nogle sjøer islægges allerede i oktober maaned, andre ikke før ud i 

 februar, og enkelte er i regelen aabne hele vinteren. 



Vi ser, at vistnok synes islægningen i det hele og store taget at 

 foregaa før paa aaret ved de sjøer, som ligger hoiere over havet og paa 

 en nordligere breddegrad end paa de lavere og sydligere liggende, lige- 

 som ogsaa, at de sjøer, som ligger inde i landet, pleier at islægges før 

 end sjøerne ved kysten. Men denne regel har saa mange undtagelser, 

 at den kun meget vanskelig lader sig opretholde. 



En sjø som Vannsjø ved Moss, der kun ligger faa meter over havet 

 og lige ved kysten, pleier at islægges i de sidste dage af november; 

 Bygdin derimod, beliggende 1062 m. o. h. og midt inde i landet, islæg- 

 ges ikke før i slutten af december. En saa stor sjø som Øieren islæg- 

 ges i slutten af november, medens Fæmunden pleier at fryse til i midten 

 af december. Kilefjorden, i det sydligste Norge, pleier at fryse til i 

 beg}'ndelsen af december, Røsvatn derimod islægges ikke før i slutten af 

 samme maaned o. s. v. 



For at faa fornøden oversigt over, hvilke forskjellige faktorer der 

 bestemmer den tidligere eller sildigere islægning paa indsjøerne, er det 

 nødvendigt i korthed at behandle, hvordan opvarmningen og afkjølingen 

 foregaar, samt hvorledes det er med temperaturvariationerne i en indsjø. 



