IÇOI. No. 4. ISFORHOLDENE VED DE NORSKE INDSJØER. 145 



Vi vil af det foregaaende have seet, at tidspunktet for, naar Slidre- 

 fjorden aar om andet frynser til, for den væsentligste del er afhængigt af 

 lufttemperaturen udover høsten og da i en særlig grad af temperaturen 

 i november; men vi ser ogsaa, at andre forholde synes at være med- 

 virkende, saaledes at de i enkelte aar kan paaskynde eller forsinke islæg- 

 ningen i kortere tid. 



Paa samme maade vil vi betragte forholdet mellem lufttemperaturen 

 og islægningen ved Mjøsen. Kurverne paa planche 2 forestiller lufttempera- 

 turens gang ved Hamar eller Eidsvold. Temperaturens gang kan i det 

 hele taget neppe være saa synderlig forskjellig paa disse to steder, og 

 derfor vil det ikke have nogen indflydelse, at vi for enkelte aar har 

 været nødt til at bruge observationerne ved Eidsvold. Paa kurverne er 

 med blaat indtegnet den tid, da hele Mjøsen har været islagt. Naar 

 isdannelse i form af iskrav og tilisning af enkelte partier af den bredeste 

 del af sjøen har holdt paa at udvikle sig, er dette paa et par steder 

 antydet ved blaa punkter. 



Af den grafiske fremstilling vil det fremgaa, at der i nogle aar har 

 været is paa Mjøsen, i andre ikke. De aar, Mjøsen ikke har været helt 

 tilfrossen, er følgende: 1871 — 72, 1872 — 73, 1873 — 74, 1877—78, 1879 

 —80, 1881—82, 1886—87, 1893—94, 1897—98. 



Af disse aar ligger de maanedlige middeltemperaturer fra høsten og 

 udover hele vinteren betydelig for høit i 1873 — 74 ^g 188 1 — 82. I 1897 

 — 98 var høstmaanederne oktober og november omtrent normale; men 

 senere paa høsten og udover hele vinteren var temperaturen betydeUg 

 for høi, 



I de tre aar var Mjøsen med undtagelse af den nordligste del aaben 

 hele vinteren. 



De øvrige af de 9 aar var sjøen islagt i sin nordlige del sydover 

 til Gjøvik — Næs — Hamar; men i den sydlige del var den aaben hele 

 vinteren. Hvis vi betragter, hvorledes det var med luftens temperatur 

 i disse 6 aar, sees, at gjennemsnittet af de maanedlige middeltemperaturer 

 for høst- og vintermaanederne ogsaa da laa over gjennemsnittet for de 

 maanedlige normaler; men temperaturen var i det hele og store taget 

 noget lavere end i hine tre aar. I 1893—94 var saaledes september 

 noget for kold, oktober og november normale, men resten af høsten og 

 hele vinteren udover havde et betydeligt varmeoverskud. I denne vinter 

 laa der en kort tid i februar is saa langt syd som til Næs — Hamar, 

 men forøvrigt laa ikke fast is længere syd end til Ringsaker. 



Vid.-Selsk. Skrifter. M.-N. Kl. 1901. Xo. i. 10 



