174 



ANDREAS HOLMSEN. M.-N. Kl. 



I de vintre, hvori lufttemperaturen gjennemgaaende har holdt sig 

 høi, og der kun har været enkelte, kolde dage, har Mjøsen ikke været 

 helt islagt. 



Men hvis der udpaa en mild vinter har indtrufFet en kuldeperiode, 

 som f. eks. i 1889—90, kan det alligevel hænde, at sjøen islægges, selv 

 om hver maaneds middeltemperatur ligger betydelig over det normale. 



Saaledes som allerede engang før berørt, synes temperaturens gang 

 nys før det tidspunkt, hvorpaa islægningen finder sted, at have øvet 

 størst indflydelse. 



Enkelte aar, som f eks. 1894 — 95, har det hændt, at der har lagt 

 sig is efter en streng kuldeperiode i januar, uagtet hele høsten og for- 

 vinteren har været betydelig for mild. 



Det omvendte har vi ogsaa seet, som f. eks. i 1887 — 88. Det aar 

 indtraf islægningen paa et forholdsvis sent tidspunkt, tiltrods for, at 

 temperaturen i løbet af hele høsten havde været betydelig for lav. 



Januars temperaturforhold har saaledes havt størst indflydelse paa, 

 naar islægningen har kunnet indtræde. Dette giver anledning til den 

 antagelse, at islægningstidspunktet i særlig grad bestemmes af, hvor 

 raskt den sidste del af afkjølingsperioden skrider frem. 



Som allerede bemerket, fremgaar det tydelig, at afkjølingen maa 

 skride raskt og jevnt frem under perioder med streng og vedvarende 

 kulde. Men det har ogsaa vist sig, at afkjølingen maa være bleven 

 afbrudt, efterat temperaturen efter en saadan kuldeperiode atter har 

 steget. Enkelte omstændigheder tyder endog paa, at en opvarmning kan 

 finde sted midtvinters. 



I foregaaende kapitel, hvor den almindelige teori for varmens for- 

 deling i en indsjø behandledes, blev der gjort opmerksom paa, at der 

 er iagttaget betydelig forskjel i temperaturen i dybet af indsjøer, som er 

 ifærd med at islægges. I enkelte sjøer har afkjølingen naaet ned til et 

 stort dyb; i andre har den ikke naaet langt under overfladen. 



Det kan muligens antages, at afkjølingen naar ned til et forskjeUigt 

 dyb, eftersom den gaar jevnt eller ujevnt for sig. 



Under veir med vekslende temperatur, ledsaget af vind, maa der 

 være gode betingelser for, at en temperaturudjevning i de øvre vandlag 

 skal kunne finde sted. Den tilsyneladende opvarmning, som om vinteren 

 finder sted i overfladevandet, maa vistnok for en del skyldes en saadan 

 temperaturudjevning. Det vil ellers være vanskeligt at forståa, at der 

 midtvinters, naar solen staar meget lavt og kun er fremme en kort tid 



