I90I. No. 4. ISFORHOLDENE VED DE XORSKE HvDSJØER. 181 



Vi vil for at forklare dette se lidt nærmere paa, hvorledes det i sin 

 almindelighed er med forholdet mellem skydækkets forandring og af- 

 givelsen og tilførslen af varme i en sjo. 



Hidindtil er antaget, at der foregaar en sterkere afkjoling under 

 klart veir, end naar det er overskyet. Dette er imidlertid ikke ganske 

 noiagtigt; thi ihvorvel udstraalingen er sterkere i klare nætter, maa det 

 ogsaa erindres, at i klare dage gjor Insolationen sig sterkere gjældende. 

 I hostmaanederne, oktober og november, kan det indtræffe, at Insola- 

 tionen endnu er saa betydelig, at der i lobet af en klar dag kan ske en 

 opvarmning, der er saa stor, at den delvis eller endog helt ophæver den 

 afkjoling, som om natten er foregaaet ved udstraaling. Senere paa 

 vinteren, i december og januar, staar solen saa la\-t. at Insolationen ikke 

 kan gjøre sig gjældende i nogen betydelig grad, og det maa derfor 

 antages, at afkjolingen ved udstraaling i de dage, der i disse maaneder 

 er observerede som »klarec, har været betydelig sterkere end opvarm- 

 ningen ved insolation. 



Naar solen ud i februar atter er naaet saa hoit over horizonten, at 

 Insolationen kan gjøre sig sterkere gjældende, vil den modsatte virkning 

 af udstraaling og insolation igjen kunne neutralisere hinanden under klar- 

 veirsperioder. 



Vi vil dernæst se Hdt paa, hvorledes det er med udstraaling og 

 insolation i overskyet veir. 



Man kunde vente, at udstraalingen kun vilde gjøre sig ganske svagt 

 gjældende under et udbredt sl<ydække, men som Richter^ har godtgjort 

 ved sine talrige temperaturmaalinger fra Millstattersee, har endog ud- 

 straahngen i lobet af korte, regnfulde sommernætter, hvori himlen har 

 været fuldstændig skydækket, været ret betydelig. Vi tor saaledes ikke 

 gaa ud fra andet, end at der i de lange vinternætter, som findes i vore 

 egne, kan foregaa en ret betragtelig udstraaling, selv om himmelen er 

 overskyet. 



Insolationen vil derimod saa sent paa aaret, som naar afkjølings- 

 processen i indsjøerne foregaar, neppe være merkbar i oversk\-et veir. 



Vi ser saaledes, at der paa den ene side kan tænkes, at der under 

 afkjolingstiden om hosten er klar\-eirsperioder, hvorefter temperaturen i 

 sjøerne ikke bUver synderlig forandret. Paa den anden side kan vi 

 neppe tænke os, at der efter overskyede dage har fundet andet end 

 afkjoling sted. 



1 Seestudien, p. 35. 



