204 



ANDREAS HOLMSEN. 



M.-N. Kl. 



nende dyb. John Le Conte'^ har derimod i Lake Tahoe iagttaget som- 

 meropvarmningen til et dyb af ca. 200 m. 



Grænsen for den aarlige temperaturvariation kan ikke antages at 

 være lige stor ved alle sjøer. Der, hvor betingelserne for en sterkere 

 opvarmning og en længere opvarmningsperiode er forhaanden, maa man 

 antage, at sommervarmen kan trænge dybere ned end i sjøer, beliggende 

 i egne, hvor sommeren er kortere og koldere. 



Men hvis vi efter de temperaturmaalinger, som er foretagne i de 

 forskjellige sjøer, vilde forsøge at angive et dyb, til hvilken den aarlige 

 temperaturveksling i sin almindelighed gaar ned, saa kunde vi sige, at 

 grænsen for den aarlige temperaturforandring ligger mellem 125 — 175 m. 

 Hvis vi imidlertid betragter de temperaturserier, som før vil findes 

 anførte, ser vi, at forandringen i temperaturen i et dyb af over i(X) m. 

 fra sommer til vinter er meget ringe og kun udgjør nogle tiendedels 

 grader. Vi maa saaledes nærmere kunne definere dybe sjøer som saa- 

 danne, hvor gjennemsnitsdybet er større end ca. 100 m. 



Naar det midlere dyb i en sjø er større end ca. 200 m., er der ved 

 bunden et schiebt, hvor temperaturen holder sig konstant fra sommeren 

 til vinteren, og saadanne sjøer vil vi her benævne meget dybe sjøer. 



Vi vil se, hvor lang tid afkjølingen tager ved nogle af vore dybe 

 sjøer. Vi skriver derfor op følgende tabel: 



1 Overland Monthly: 2d Series. Vol. 2. 1883, p. 506 flg. 



2 Selbusjøens normale islægningstidspunkt er muligens sat noget vel sent. 



