190 1. Xo. 4. ISFORHOLDENE \'ED DE NORSKE INDSJØER. 2O9 



rørt, ifølge sine fysiske egenskaber altid bestræbe sig for at befinde sig 

 i samme horizontale lag, og det er derfor oiensynligt, at der i sin al- 

 mindelighed ikke kan ske en raskere afkjøling i vandlaget over de 

 grundere partier end over de dybere. Afkjølingens gang maa være af- 

 hæno-ig af saavel de større som de mindre dyb i bassinet, og et udtr}'k 

 for alle dyb er netop gjennemsnitsdybet. 



Som allerede før anført, er der imidlertid fra flere sjøer iagttaget, 

 at vand i samme horizontale lag ikke har havt samme temperatur-. 



Ved flere slags indsjoer er det let at indse, at dette maa være 

 tilfældet. 



Xaar f. eks. en sjø med ujevnt dyb har en meget stor længde i 

 forhold til bredden, saa er det ikke rimeligt, at udblandingen af vand- 

 lagene i hele sjøens længde kan udvikles saa raskt, at der altid kan 

 være hge stor temperatur i samme horizontale lag. Det vil følgeUg let 

 indsees, at afkjolingen kan skride ulige raskt frem i de forskjellige dele 

 af en saadan sjø. Et andet eksempel, som forøvrigt tidligere er berørt, 

 kan ogsaa anføres. Hvis vi har en sjø, der er sammensat af flere bassiner, 

 vil afkjolingen inden hvert enkelt af bassinerne foregaa væsentlig uaf- 

 hængig af, hvorledes afkjolingen skrider frem i nabobassinerne. Det er 

 følgelig øiensynhgt, at ogsaa afkjøhngen af de forskjellige dele af en 

 saadan sjø kan skride ulige raskt frem. 



Vi har fra flere af vore indsjoer eksempler paa, at afkjølingens 

 fremskriden er forskjellig i de forskjellige dele af sjøen, saa at islægningen 

 pleier at foregaa til forskjellig tid. 



Medens den nordlige del af Mjøsen pleier at fr\-se til omkring 27de 

 november, pleier der ikke at lægges is sydover til Ringsaker før om- 

 kring 25de december, og for den centrale del af sjøen, syd for Helgoen, 

 falder det normale islægningstidspunkt forst omkring lode februar. 



Xu er Mjøsen grund i sin nordligste ende, noget dybere ved Biri, 

 men maa endnu regnes som en sjø af middels dyb sydover forbi Rings- 

 aker. Først søndenfor Gjøvik falder dybet saa raskt af, at sjøen herfra 

 kan regnes for meget dyb. Hvis vi opfatter de nævnte 3 dele af sjøen 

 som bassiner, der i det væsentlige afkjøles uafhængig af hinanden, er 

 de forskjellige islægningstidspunkter kun, som vi efter dybdeforholdene 

 kan vente. 



Det kan følgelig ikke være gjennemsnitsdybet for hele Mjøsen, som 

 bestemmer afkjølingens gang, men det maa være det midlere dyb for 

 hver af disse dele af sjøen. 



1 Sml. Forel: Sur rinclinaisoQ des couches isothermes dans les eaux profondes du lac 



Léman. Compt rend. B. 102, p. 712. 

 Vid.-Selsk. Skrifter. IL-N. KL 1901. No. 4. 14 



