22§ ANDREAS HOLMSEN. M.-N. Kl. 



Den første er maaden, hvorpaa islægningen foregaar i stilt veir, og 

 den anden er den maade, hvorpaa der dannes is, naar der er bølger 

 paa sjøen. 



Den sidstnævnte type af isdannelse skal beskrives noget nærmere. 



Er sjøoverfladen urolig, medens der udkrystalliseres isnaale, vil disse, 

 som berørt, ikke kunne bindes sammen saaledes, at der dannes et ud- 

 bredt istæppe; men de kan efter Forels iagttagelser bindes sammen til 

 legemer af nogle decimeters tykkelse. Disse islegemer svømmer og 

 følger våndets bevægelser. Herved kommer de ind paa hverandre, og 

 ved stødet afslides kanter og hjørner, saa de antager en linse- eller 

 kageform. De ved stødet afslidte isnaale fryser indbyrdes og med 

 de ved fortsat udkrystallisation nydannede isnaale sammen til en let 

 smuldrende ismasse, som er af en mindre tæthed end iskagernes. Denne 

 ismasse flyder op og lægger sig op paa iskagerne, som herved presses 

 ned under vandspeilet. Der fremkommer følgelig to slags is, en fastere 

 iskage, som ligger under vand, og en ismasse af løsere sort, som flyder 

 ovenpaa. 



Efterhvert som iskagen ved fortsat iskrystallisation vokser under 

 våndet, minker isen ovenpaa, idet denne er af mindre fasthed og derfor 

 slides forholdsvis mere under våndets bevægelse. Iskagen vokser i 

 tykkelse og diameter i form af en plankonveks linse — glaçon-gâteau — 

 idet den i sin øverste del beskyttes mod afslidning af den ovenpaa 

 værende ismasse. Forel har iagttaget glaçons-gâteaux med en diameter 

 af op til 3 m. Hvis våndet i .sjøen kommer i ro, vil selvfølgelig de 

 dannede iskager samle sig, og et ujevnt isdække bliver da resultatet. 



En lignende iagttagelse er engang gjort ved islægning under vind 

 ved Mjøsen; men ellers besidder man ingen underretning om, at saadan 

 islægning pleier at finde sted ved vore indsjøer. Det sædvanlige er, at 

 der kun meget sjelden danner sig is paa vore indsjøer, hvis de er i en 

 saa sterk bevægelse, at mulighed for dannelse af glaçons-gâteaux er 

 tilstede. 



Regelen tør være, at de øverste til nul grader afkjølede lag under 

 vind blandes sammen med de nedenfor værende, saaledes at der finder 

 en stadig udjevning af overfladetemperaturen sted, uden at nogen ud- 

 krystallisation af is kan foregaa. 



Foruden af sjøoverfladens bevægelsestilstand er den hurtighed, hvor- 

 med istæppet udvikles, ogsaa afhængig af: 



Temperaturen i sj&ens evre lag og af, hvor sterkt afkjølingen af 

 overfladev andet foregaar. 



