233 ANDREAS HOLMSEN. M.-N. Kl. 



Ved kanalvæsenet blev der i løbet af vinteren 1891—92 foretaget 

 maalinger af istykkelsen ved flere af vore indsjøer. Den største tykkelse, 

 som isen paa Mjøsens centrale parti naaede det aar, var 0.37 m., tyk- 

 kelsen af isen paa Øieren blev det aar 0.43 m., paa Randsfjorden 0.45 

 m., paa Bandak 0.31 m. og paa Norsjø 0.31 m. 



Paa et vand, Stordalsvatn, som ligger i en høide af 450 m. o. h. 

 paa fjeldet mellem Sogn og Masfjorden, blev der i løbet af vinteren 



1900 foretaget en del maalinger af istykkelsen. Efter velvillig meddelelse 

 fra afdelingsingeniør Jenssen blev den største tykkelse af isen fundet at 

 være 0.75 m. Vinteren 1900 betegnes som meget streng i de egne af 

 landet, og man tør vel derfor anse den iagttagne istykkelse som nær en 

 maximumsgrænse. En istykkelse af 0.7 m. er ogsaa i april maaned 



1 90 1 iagttaget paa Møsvatn (902 m. o. h.)^. 



Vi ser, som vi kunde vente, at isen bliver noget tykkere paa de 

 sjøer, som ligger under et strengt vinterklima, end paa dem, hvor vinter- 

 klimaet er mildere. Men som det fremgaar af maalingerne, er der ikke 

 nogen særdeles betydelig forskjel paa istykkelsen, og dette er rimeligt, 

 naar man tager i betragtning, hvad foran er udledet angaaende istyk- 

 kelsens indflydelse paa isens tilvekst. 



Isen paa en sjø vil nemlig i almindelighed i lobet af en eller et 

 par maaneders tid have naaet en saa stor tykkelse, at den videre vekst 

 vil gaa saa langsomt for sig, at tilveksten i løbet af den tid, som da er 

 igjen af vinteren, kun vil være af forholdsvis underordnet betydning i 

 sammenligning med den tykkelse, isen allerede da har naaet. 



Der vil desuden være endnu en omstændighed, som bidrager sit til, 

 at isens tilvekst pr. tidsenhed bliver mindre og mindre, efterhvert som 

 vinteren skrider frem. I regelen vil der nemlig lægge sig sne paa isen, 

 og i almindelighed vil ogsaa snelaget vokse i tykkelse i vinterens løb. 

 Varmen i våndet under isen vil saaledes ogsaa af denne grund have 

 desto vanskeligere for at ledes bort, jo længere det lider ud paa vinteren. 



Hvor sterkt isen tiltager i den første tid, efterat en sjø er tilfrossen, 

 og hvor langsomt tilveksten i sammenligning hermed foregaar senere 

 ud paa vinteren, fremgaar af nogle iagttagelser af istykkelsen paa Sel- 

 jordsvatn. Paa dette vand har nemlig kanalvæsenet i flere aar ladet fore- 

 tage noksaa regelmæssige ismaalinger. Af disse skal meddeles nogle: 



/ i8gs islagdes våndet 13de januar, 23de januar var isen 20 cm. 

 tyk, 15de febr. 37 cm. tyk, iste mars 39 cm., 15de mars 39 cm., 4de 

 april 38 cm., 24de april fandt isløsningen sted. 



1 Sml. de maalinger, som er foretagne paa finske indsjoer i 1891: A Heinrichs: »Sno 

 och isforhållandena i Finland 1S91«. Helsingfors 1893. 



