IÇOI. No. 4, ISFORHOLDENE VED DE NORSKE INDSJØER. 245 



Det vil imidlertid straks indsees, at den varmemængde, som paa denne 

 maade kan tilfores isen, i almindelighed vil være saa ringe, at den kun 

 kan være af en meget underordnet betj'dning for, hvordan afsmeltningen 

 skrider frem. 



Hvis isens smeltevarme sættes til 80 kalorier, vil nemlig den varme- 

 mængde, som tilfores ved en 10 mm. s nedborshoide af temperatur -j- 8°, 

 kun formåa at smelte et o.i cm. t^^kt islag. Eller, hvis man f. eks. vil 

 tænke paa forholdene ved Mjosen, skulde der ved den nedbor, som 

 normalt falder i april maaned — 27 mm. — kun kunne smeltes et islag 

 af 0.3 cm.s tykkelse, hvis nedboren gjennemsnitlig hav'de en temperatur 

 af -f- 8°. Og desuden er ikke her taget med i betragtning varmetabet 

 ved fordunstningen. 



Det tør muligens antages, at nedboren kan have en noget større be- 

 tydning for issmeltningen der\ed, at en del af samme rinder ned gjen- 

 nem porer og sprækker i isen og gjor denne mere los og letsmeltelig. 

 Men i det store og hele taget maa det sluttes, at nedborens indflydelse 

 paa islosningstidspunktets indtrædelse kun kan være af en underordnet 

 betydning. 



Der er endnu et meteorologisk element, som kunde antages at ove 

 indflydelse paa isløsningen, nemlig vinden. 



Man mener ikke her at undersoge den indirekte indflydelse, som 

 vinden kan have derigjennem, at lufttemperaturen med flere meteoro- 

 logiske elementer i hoi grad er afhængig af samme. En saadan under- 

 sogelse vilde hore hjemme i et rent meteorologisk arbeide, hvor hoved- 

 formaalet var at udrede de forskjellige meteorologiske elementers gjen- 

 sidige afhængighedsforhold. Det er kun vindens direkte indflydelse paa 

 issmeltningens gang, som her skal være gjenstand for undersogelse. 



Da det maa kunne tænkes, at der under vind opstaar en bedre 

 circulation af luften i og over islaget end ellers, maa man ogsaa kunne 

 antage, at den varmemængde, som afgives eller tilfores isen, i nogen 

 grad er afhængig af vinden. Hvis den er kold, skulde vinden i nogen 

 grad kunne virke afkjølende, og hvis den er varm, skulde den kunne 

 virke opvarmende. Forsaavidt bliv'er følgelig ogsaa vindens virkning en 

 funktion af lufttemperaturen, og dens indflydelse paa issmeltningens gang 

 maa saaledes for en del skjule sig under dette veirelements indflydelse. 



Men desuden maa ogsaa vindstyrken kunne tænkes at have nogen 

 bet}'dning. Under sterk vind maa der nemlig stadig kunne presses en 

 større mængde luft ind i alle porer og sprækker i isen end under svag 

 vind. Man maa saaledes kunne antage, at isen for en del vil have 



