246 ANDREAS HOLMSEN. M.-N. Kl. 



lettere for at blive løs og porøs under sterk vind. Videre maa vi ogsaa 

 antage, at vinden kan paaskynde afkjølingen noget derved, at den brin- 

 ger i cirkulation de nederste, nærmest isfladen værende luftlag, der stadig 

 under smeltningen berøves varme. 



At vinden paa den beskrevne maade pleier at paaskynde issmelt- 

 ningen i nogen grad, stemmer ogsaa med erfaringen. Det er nemlig en 

 kjendt iagttagelse, at isen ofte pleier at blive af en porøs beskaffenhed 

 under vedvarende sterk og mild vind, og en saadan, ved en intens luft- 

 cirkulation dannet porøs is, vil selvfølgelig være lettere smeltbar end fast 

 is, idet dens overflade vil være større. 



Ogsaa derved, at vinden kan føre sne og vand bort fra isfladen, 

 kan det tænkes, at den har nogen indflydelse paa issmeltningen. Men 

 i det hele taget kan de virkninger, vinden har paa issmeltningens gang, 

 ikke være af nogen særdeles stor betydning, saa længe et fast isdække 

 ligger udbredt over hele sjøen. 



En ganske anden betydelig virkning har vinden, efterat der har 

 begyndt at danne sig aabninger i isen. Saasnart en saadan har dannet 

 sig, vil nemlig vinden faa anledning til at foretage en udblanding af 

 vandlagene. Det øverste, koldeste lag vil i nærheden af aabningen blive 

 udblandet med vand fra nedenforværende varmere lag, og derved kan 

 våndet i det øverste lag blive saa opvarmet, at der ogsaa kan foregaa 

 betydelig afsmeltning fra isens underflade. Resultatet heraf vil følgelig 

 blive, at da isen i nærheden af aabningen angribes saavel fra overfladen- 

 som fra underfladen, vil den paa dette sted kunne smelte raskere end 

 paa de andre steder i sjøen. Aabningen vil saaledes hurtig kunne til- 

 tage i størrelse. Hvis vinden vedvarer, vil udblandingen foregaa i en 

 stedse stigende grad, eftersom aabningen vokser, og isløsningen vil da 

 paa en kort tid kunne udstrække sig over store dele af sjøen. 



Foran, i det kapitel, hvor de forskjellige data over isløsningen blev 

 meddelte, vil der findes flere saadanne iagttagelser, som viser, at isen 

 under stormende veir har løsnet i løbet af en forbausende kort tid over 

 store strækninger af vore sjøer. 



Andre meteorologiske elementer end de ovenfor nævnte kan ikke 

 tænkes direkte at kunne influere paa isløsningstidspunktet. 



De resultater, vi er komne til angaaende veirligets indflydelse paa 



isløsningstidspunktets indtrædelse, kan sammenfattes i følgende punkter: 



I. Da ingen nævneværdig afsmeltning af isen paa vore sjøer kan finde 



sted, førend døgnets middeltemperatur gaar op over nulpunktet, maa 



