I9OI. No. 4. ISFORHOLDENE VED DE NORSKE INDSJØER. 249 



Det maa følgelig antages, at der under ens klimatiske forhold vil 

 være tykkest is paa de steder, hvor den har ligget længst. Og paa 

 samme sjø maa vi antage, at isen maa naa den største tykkelse i de 

 aar, hvori vintertemperaturen er lavest. Men det maa ogsaa erindres, at 

 forskjellen paa istykkelsen i de forskjellige aar ikke kan staa i et pro- 

 portionalt forhold til vinterens varighed og strenghed ; thi efterhvert som 

 isen bliver tykkere, har den stadig vanskeligere for at vokse. 



Ved paa planche i at betragte lufttemperaturens gang i de forskjel- 

 lige aar, vil vi kunne danne os en forestilling om, hvorledes det har 

 været med tykkelsen af isen paa Slidrefjorden. 



I et aar som f. eks. 1873 — 74, da hele vinteren udover var betydelig 

 mildere end normalt, kan isen neppe have havt den tykkelse, som den 

 havde i 1874 — 75, da hver af vintermaanedernes middeltemperatur laa 

 betydelig under det normale. 



Da temperaturforholdene om vaaren i det hele taget var omtrent 

 ens i de to aar, skulde det være at vente, at der var medgaaet længere 

 tid til at smelte den tykkere is i 1875 end den tyndere is i 1874. Vi 

 skulde som en følge heraf have ventet, at isløsningstidspunktet var ind- 

 truffet paa en senere datum i 1875 end i 1874. Saa var imidlertid ikke 

 tilfældet. Isen gik op et par dage for i 1875 ^"^ ^ 1874. Isens tyk- 

 kelse har øiensynlig i disse to aar øvet en meget uvæsentlig indflydelse 

 paa isløsningens indtrædelse. 



Det samme kan vi ogsaa se ved at betragte forholdene i 1892—93 

 og 1893 — 94. I det førstnævnte aar var vinteren streng, saa isen an- 

 tagelig maa have været tykkere end i det sidstnævnte, da vinteren gjen- 

 nemgaaende var meget mildere. Men som vi ser, fandt isløsning ikke 

 desto mindre sted noget tidligere i 1894 end i 1893. 



Heller ikke vil vi finde nogen regel for, at isløsningstidspunktet har 

 været i nogen væsentlig grad afhængigt af isens tykkelse, om vi be- 

 tragter de øvrige aar. 



Der kan saaledes af forholdene ved Slidrefjorden ikke fremgaa noget 

 om, at den forskjel, der aar om andet kan være paa ist}^kkelsen ved 

 samme sjø, er af nogen videre betydning for isløsningens indtrædelse. 



\^i vil undersøge, om istykkelsens indflydelse paa isløsningstids- 

 punktet kommer bedre tilsyne, hvis vi betragter forskjellige sjoer, der er 

 beliggende under rent ulige klimatiske forhold. 



Vi kan f. eks. sammenligne forholdene ved sjoer som Aursunden 

 og Fæmunden med forholdene ved Øieren. 



Dagen med nul graders middeltemperatur indtræder i Rørostrakten 

 omkring 25de april, og det normale isløsningstidspunkt indtræder paa 



