190 1. No. 5. NORSKE KRANIETYPER. 5 



plarer, som repræsenterer den mere oprindelige Type, om ikke i enhver 

 Henseende saa dog i det væsentlige. Selvfolgelig kommer man her ind 

 paa et Omraade, hvor forskjellige Opfatninger ofte vil kunne gjore sig 

 gjældende, saameget mere som man kjender lidet til de Variationer, der 

 kan forekomme inden den enkelte Type, og som synes at kunne være 

 ikke ubetj'delige, endog om Blanding ikke tåges i Betragtning. Naar 

 jeg i det følgende har forsøgt en Sammenstilling af forskjellige fore- 

 kommende Kranieformer og derunder foretaget en Inddeling i Grupper, 

 der giver Indtryk af Typeenhed (absolut eller relativ), da er det skeet 

 gjennem Udvalg af Kranier, som har vist sig mest overensstemmende i 

 sin Helhed. Ved Sammenstillingen har jeg dog paa Grund af det ringe 

 Antal, over hvilket der efter et saadant Udvalg kan disponeres, fundet kun 

 at burde medtage de, som ved Siden af udtalt Karakteristik ikke frem- 

 bød for stor Forskjellighed i de væsentligste Maal, da en saadan enkelt 

 betydeligere Afvigelse i høi Grad kunde forandre Middeltallene og 

 desuden vakte Tvivl om stærkere virkende Blandingsforhold. 



Den Fremgangsmaade, som er benyttet, stemmer saaledes i det 

 væsentlige med A. Retziiis's ved hans Bestemmelse af den svenske 

 Hovedtype og J. Barths ved hans Opstilling af »Vikingtypen«. 



Den Mening, at Norges Befolkning er en typisk ensartet Masse, 

 har allerede for en Tid siden maattet vige for de Kjendsgjerninger, som 

 tyde paa, at den er sammensat af typisk forskjelligartede Dele. Ligesom 

 man i vore skandinaviske Nabolande allerede fra Sven Nilssons, A. 

 Retzius's og EscJirichts Kranieundersøgelser havde optaget Theorien om 

 to forskjellige Folketyper, en dolichocephal og en brachycephal Type, 

 saaledes brod den samme Opfatning igjennem ogsaa her i Landet paa 

 et noget senere Tidspunkt, nærmest gjennem Arbos Undersøgelser af 

 den levende Befolkning. Efterat et større Kraniematerial var samlet, 

 gik man endog videre og talte om Muligheden af, at der existerede 

 flere Typer {Barth 1. c), uden at der nærmere paapegedes, hvorledes 

 dette Forhold i det enkelte stillede sig. Lignende Udvikling sees i 

 Sverige. Specielt kan nævnes, at G. Retzius i sit Plancheværk over 

 ældre svenske Kranier antager foruden en væsentlig ensartet dolichocephal 

 tillige to brachycephale Typer. 



Som ovenfor nævnt har allerede den ældre Retzius opstillet en 

 Kranieform som den typiske for Svensker, idet han til dens nær- 



