C. F. LARSEN. M.-N. Kl. 



mere Bestemmelse benyttede nogle Kranier, som syntes ham at være 

 af eiendommelig og ensartet Dannelse. En nær overensstemmende 

 Type er senere bestemt af Ecker efter sydtyske Kranier under Benæv- 

 nelsen »Reihengräbertypen« og hos os efter Undersøgelse af de ældre 

 norske Kranier som »Vikingtypen«. 



Undersøgelsen af de her omhandlede Kranier fra Middelalderen 

 viser vistnok hen til, at den nævnte Type i forskjellige Modifikationer 

 og vel for en stor Del i Blandinger maa antages at have været almin- 

 delig talt den hyppigst forekommende. Dog har den paa den Tid, fra 

 hvilken disse Kranier stamme, neppe været overveiende hyppig i sin 

 mere bestemt udprægede og karakteristiske Form. Der findes et relativt 

 stort Antal Kranier, som maa opfattes enten som Varieteter af denne 

 Type eller som Blandingsprodukter. 



Typen er præciseret af A. Retzius og senere af de ovenfor nævnte 

 Undersøgere, saa at en yderligere almindelig Karakteristik vil være 

 unødvendig. Som Udgangspunkter for den senere korte Omtale af 

 endel andre Former, der forekomme blandt de norske Kranier, skal dog 

 her antydes enkelte af dette Kraniums mere betegnende Eiendommelig- 

 heder. 



Det har en mer eller mindre, oftest temmelig .stærkt, skraanende 

 Pandedel, bueformigt overgaaende i Forhovedplanet (hos kvindelige Indi- 

 vider dog hyppigt rettere og opad skarpere afgrændset Pande), udpræ- 

 gede Superciliarvulster, oftest en lidt fladtrykt sjeldnere jevnt buet 

 Issekurve, ligeledes hyppig men ikke konstant en fremstaaende Kjøl 

 langs Sagittalsømmen og en mindre fremtrædende tværsgaaende langs 

 Coronalsømmen, lidet fremtrædende Issebuler, skraat affaldende Baghoved 

 med fremstaaende ofte pyramidalformet Tuberositet af Baghovedbenet. 

 Hovedskallens Gjennemsnit (Norma verticalis) er hos de mest udprægede 

 Kranier almindelig ellipsoid, ogsaa hyppig kuneiform eller ovoid. Bag- 

 hovedplanet har næsten lodrette, nær parallele Sidebegrændsninger, er 

 opad tilspidset, i det hele 5-kantet. Basis cranii er smal, Ansigtet mid- 

 dels bredt, høit, Næsen smal og lang. Processus alveolaris af Over- 

 kjßeven høi. Profilet viser middels Ortognati. Øienhulerne er høie, 

 almindelig svagt skraanende nedad udåd (hos kvindelige Kranier mere 

 horizontaltstaaende), Ganen smal. Længdebreddeindex er oftest dolichoce- 

 phal eller svagere mesocephal (hyppigst 70—76), Høideindex omkring 70, 

 i Middel noget lavere. 1 



1 A. Retzius opfører en høiere Middelkefalindex (77), medens Ecker for de af ham afbildede 

 svenske Kranier har Middelindex 71; Barth har opstillet sin »Vikingtype« paa Grundlag 

 af Kranierne med Index om 73. 



