14 C. F. LARSEN. M.-N. Kl. 



kjendte Kranier fra Stenalderen, medens det dog fornemmelig i Hoved- 

 skalformen viser nogen Overensstemmelse med enkelte svenske Meso- 

 phaler fra denne Periode.^ Hvad der kan være individuelt og hvad der 

 er typisk af dets Former, kan tildels være uvist, saameget mere som der 

 hos os ikke foreligger noget andet Skeletfund fra Stenalderen. Hvad 

 Ansigtsformerne specielt angaar, finder man dog hos enkelte af de senere 

 norske Kranier saa store Ligheder, at de vistnok tør antages at have 

 været eiendommelig typisk. 



Kraniet er beskrevet af Dr. Arbo i »Revue d'anthropologie« for 1882. 

 Idet der kan henvises til denne Afhandling, skal jeg her kun anføre enkelte 

 Data, som for Sammenhængen er nødvendige, medens jeg tillige vedføier 

 de i denne Henseende nødvendige Maal^ til Sammenligning med nogle 

 andre norske Kranier, hos hvilke der maa antages et større eller mindre 

 Slægtskab med Stenalderskraniet. (Se Tabel). 



Det er temmelig langt, maadelig bredt og forholdsvis høit. Kefal- 

 index er mesocephal mod Grændsen af Dolichocephali. Den temmelig 

 betydelige Længde er for en væsentlig Del betinget af den stærkt 

 fremragende Baghovedtuberositet, medens forøvrigt Formen mere svarer 

 til de høigradigere Mesocephalers. Isseplanet er temmelig kort, ovoid 

 kileformet, Fanden lav og brat, forsynet med store Superciliarvulster. 

 Ansigtet er meget lavt, forholdsvis bredt, Øienhulerne smaae, lave og 

 brede, Næsen bred og kort. De store Superciliarvulster og det brede 

 lave Ansigt giver det et eiendommelig vildt Udseende. 



Af de Kranier, som fornemmelig i Ansigtsform har fremtrædende 

 Lighed med det nævnte, forekommer 2 i Oslofund,, i i Jæderfundet. Men 

 de.suden sees blandt Oslokranierne ikke faa, som, vistnok noget fjernere, 

 minde om Stenaldersansigtet. I vedføiede Tabel er opført Maal for de 

 tre Kranier, som er mest eiendommelige ^ Det vil dog findes, at der 

 ogsaa hos disse sammenlignet med Stenalderskraniet synes at være 

 Overgange til den norrøn-germaniske Dolichocephal. Paralleler med Sten- 

 alderskraniets Maaleforhold sees fornemmelig i Ansigts-, * Næse- og Gane- 



1 Cfr. G. Retzius Crania svecica antiqva. 



2 Disse Maal vil tildels ikke neiagtig stemme med de tidligere tagne, noget som vel 

 oftest vil være Tilfældet med Maalinger af forskjellige Undersegere. Sandsynlig er 

 ogsaa Maaleapparatet lidt forskjelligt, idet her er benyttet Krumpasser, af Arbo maaske 

 Skyvemaal, hvilket tildels kan gjøre lidt Forskjel. 



3 Det tør dog være mindre sikkert, om Jæderkraniet bestemtere kan henføres til denne 

 Type. Maaske staar det trods den lave Kefalindex nærmere Jædertypen. I Ansigtet 

 findes nogen Lighed med No. 357 Jæderen. (Pl. 11, i). 



* Høidemaalet for Ansigtet er sat i Klammer for t af de nyere og for Oldkraniet, da der 

 kanske kan være et par Millimeter afskuret af Proc. alveolaris. Dog vil dette lidet 

 paavirke Hovedresultatet. 



