I9OI. No. 5. NORSKE KRANIETYPER. 23 



særlig Bet}'dning med Hensyn til Ansigtspræget hos de to Hovedformer, 

 som her er sammenholdt. I det lave Ansigt hæver den sig stærkere i 

 Midtpartiet og stiger derefter brattere nedad mod Tandrækken end i det 

 lange Ansigt hos den norrøne Dolichocephal med den høie og brede 

 Processus alveolaris. Den bredere Pande, det fremhvælvede bagre Tin- 

 dingsparti gjør oftest de mess. brachycephale Særtyper let kjendelige. 



Det forholdsvis ringe Antal Kranier, som for hver enkelt Gruppe 

 har kunnet benyttes, kan selvfølgelig ikke give mere end et omtrentligt 

 Resultat af Indexberegningerne. Hvad Kefalindex angaar, saa vilde den 

 saaledes ved storre Materiale maaske stille sig mere overensstemmende 

 for de faa meso-brachycephale Grupper, end allerede her har været Til- 

 fældet. Det samme vilde sandsynligvis ogsaa gjælde Ansigtsindex. For 

 Jædergruppens Vedkommende stemmer den her opforte Middelindex 

 mærkelig nok næsten ganske med den, som er fundet hos den typisk 

 udprægede levende Befolknings (reduceret til ubedækket Kraniums Maal). 

 Dette er maaske mere tilfældigt, men det stemmer ogsaa med Befolknin- 

 gens Maal forøvrigt, at der inden Typen findes Kranier med mesocephal 

 Index. De to andre af disse Grupper kan man vel forelobig betragte 

 som gjennemsnitlig staaende paa Grændsen af Brachycephali. Hos 

 Levende vilde Middelindex saaledes være udpræget brachycephal. Sand- 

 synlig\-is vil der dog inden samtlige Grupper kunne findes Kranier med 

 endog temmelig lav Index. 



De to fnesocephale Grupper er vistnok i flere Henseender forskjel- 

 lige fra de ovenfor nævnte men har et Fællespræg med disse i en 

 Ansigtsdannelse, som uvilkaarligt leder Tanken hen paa, at der muligens 

 dog kan beståa en Forbindelse mellem samtlige de her sammenstillede 

 Særgrupper. Det lave Ansigt med de fremstaaende Kindben og den 

 store Ganebredde er karakteristiske Fællesmærker. De omfatter imidlertid 

 for faa Kranier af mere udpræget Form til at beregnede Middelmaal kan 

 give Oplysninger af videre Udstrækning. Jeg skal derfor kun henvise 

 til de for de enkelte Kranier i Tabellen opførte. 



Mest karakteristisk vil man finde i den ene Gruppe det gamle Sten- 

 alderskranium og i den anden Tonsbergkranium No. 243. Det første 

 udmærker sig ved sit meget lave Ansigt, der idethele er af smaa Di- 

 mensioner men udpræget Bredansigt, ved sine lave smaa Øienhuler, sin 

 brede Næseaabning og sin store Ganebredde, det sidste ved sin betyde- 

 lige Ansigtsbredde, sit stærkt prognate Ansigtsprofil og ved sin eien- 

 dommelige Skalleform. 



Det vil uden \*anskelighed kunne sees, hvorledes de Data, som er 

 fremlagt i den her tbretagne Sammenstilling af norske Kranier, forholder 



