40 Morten P. Porsitp. 
rives itu eller helt af. Ulven er vel neppe heldigere stillet iden Hen- 
seende. Det er i denne Forbindelse værd at legge Mærke til, at Rens- 
dyret har fundet Vej til Spitsbergen, Ulven ikke. Men der er jo ogsaa 
Plads nok til, at den kan komme Nord fra, langs Kysten, uden om 
eller inden om de beboede Steder. Og endelig er der en tredie Mulig- 
hed, som jeg skal drofte lidt udforligere. 
Man har jo lenge været opmærksom paa de ejendommelige Sving- 
ninger i Storrelsen af Vest-Gronlands Rensdyrbestande. Det er jo let 
nok at forklare Aftagen som Folge af hensynsløs Jagt, men da Jagten 
ikke kan siges at veere bleven mindre intensiv eller mere hensynsfuld, 
kan man ikke anfore noget saadant som Grund til Tiltagen. I Litera- 
turen findes disse Svingninger omtalte og belyste med Tal fra Ind- 
handlingen af overflodige Skind af C. RYBERG (Geografisk Tidsskrift, 
В. 12 og 17), H. Wınge (Meddelelser om Grønland, В. 21) og В. MULLER 
(Vildtet og Jagten i Sydgronland, Kbh. 1906). Da der f. T. er en 
‚ umiskendelig Tiltagen af Rensdyrene i nogle af de sydgronlandske 
Rensdistrikter, er det jo kun naturligt, at den vækker Opmærksomhed 
hos natur- og jagtinteresserede Personer her oppe. I 1907 fortalte mig 
daværende Kolonibestyrer O. P. С. Kock, vel kendt som dygtig Jeger, 
at han troede, at den sidste ret pludselige Tiltagen af Rens- 
dyrene 1 Syd-Gronland stod i Aarsagsforbindelse med den 
ret pludselige Optreden af Ulve 1 Öst-Gronland, der jo 
ikke blev trufne af Ryper’s Ekspedition 1891—92, men derimod af 
NATHORST's 1898 og af alle senere Ekspeditioner, og at analoge For- 
hold kunde have gjort sig gældende tidligere. Denne Tanke fremdrog 
jeg under et Ophold 1 København 1910 ved et Mode i Naturhistorisk 
Forening, men til Stede verende Zoologer ansaa det for usandsynligt, 
at Ulve eller Rensdyr skulde vere i Stand til at lobe over Gronlands 
isklædte Indre. Distancen fra det indre af Scoreby-Sund til Vestkysten 
lige overfor eller lidt syd derfor er jo henved 120 geografiske Mile. 
Jeg indvendte den Gang, at Spitsbergens Afstand fra nærmeste Fast- 
land jo ikke er meget mindre og dog er der jo Rensdyr, og at Vejen 
over Indlandsisens jævne Overflade ikke kan vere vanskeligere end 
over Havet omkring Spitsbergen med dets Skruninger og Vaager. 
Senere er der fremkommet en ny lagttagelse, der giver mig Anledning 
til at tage Sporgsmaalet op igen. Under sin Rejse over Gronland 1913 
traf Kaptejn J. P. Косн midt inde paa Indlandsisen en Ræv, som kom 
ned mod hans Rute fra det indre af Melville-Bugt eller fra en ukendt 
Nunatak indenfor dens Kyst. Ulve og Rensdyrs Udholdenhed er jo 
ikke mindre end Reeves, men derer Fart er en ganske anden. Som 
tidligere nævnt fortælles der her oppe, at den Ulv, der 1 1868—69 
bliv skudt, ikke ved selve Umänaq, men oppe i Nærheden af Ud- 
stedet Igdlorssuit 1 Umanaq’s Norddistrikt, var anskudt Dagen i 
Forvejen udfor Disko-Fjords Munding. Afstanden mellem disse 
Punkter er snarest 30 geografiske Mil, da Sundet mellem Hares og 
