44 Morten P. Porsitp. 
der var faldet Sne paa den ovrige Is, var dette Isfelt nok hvidt af 
de Krystallisationer, der i streng Kulde altid danner sig paa Havis, 
men altsaa dog mere gennemsigtig end den anden. Der var ikke den 
mindste naturlige Vaage i Feltet, men Dyrene havde hjulpet sig selv. 
Under deres Sogen efter Vaager havde Narhvalerne fundet dette tyn- 
dere og mere gennemsigtige Isfelt, og her havde de i deres Aandenod 
slaaet en Rekke af Huller, der strakte sig gennem Midtlinien af 
hele Feltet. 
Disse Huller var fra 2—10 m lange og fra Из til knap en Meter 
brede. De længste var opstaaede ved Forlængelse af flere kortere, 
indtil de flød sammen, medens de først slaaede kun var ca. 35 cm 
lange og endnu smallere, efter velvillig Oplysning af Hr. Bestyrer 
Fig. 2. Den nordlige Ende af den lille Sovs, den 11. Februar 1915. I Baggrunden 
Diskos Kyst: Sinigfik-Dal til hojre, Brededals Munding helt til venstre. 
A. Bistrup, der var kommet derud for mig. Da jeg kom der ud, 
havde Jagten allerede været i Gang et Par Timer, Stimen eller rettere 
smaa Flokke af Stimen, hver paa 6—20 Dyr svommede ustanseligt 
frem og tilbage under Rekken af Hullerne. Med passende Mellemrum 
kom de op for at aande. Det saa ud, som om en i Flokken bestemte, 
naar de skulde op, de andre fulgte saa med og trængte paa, saa det 
buldrede som af store udstoppede Boldte, der trængte hinanden og 
tornede mod hinanden og mod Isen saa denne rystede under en. Hver 
Gang en Folk kom op, pressedes der en Del Vand op gennem Hullet, 
og da Kulden var streng — det var henimod 30° C. — saa fros dette 
snart, saa at Hullerne efterhaanden kom til at ligge 1 Ryggen af en 
langagtig Vold. De opkastede Flager havde en Tykkelse her fra 6—8 cm, 
men ved den senere Sovs maalte jeg Flager, der var slaaede op af 
Narhvaler, paa indtil 15 cm Tykkelse. 
Hullerne slaas med den tykke og faste Pude, der ligger paa Over- 
siden af Hovedet, foran Blesehullet. Mellem de Gisninger, der efter- 
