50 Morten P. Ровзи. 
3°/4 Grader Breddeforskel paa disse Yderpunkter! Nogle af Slæderne 
nord fra havde været 6 Dogn undervejs. Sidst af alle fik Beboerne 
af Kronprinsens-Ejlande det at vide, skont de laa Stedet nærmest, 
men de ligger om Vinteren udenfor Ruternes og Rygternes Alfarveje. 
Da jeg kom tilbage fra Umänaq, mødte jeg paa Nugsuaq Landet, 
paa Sydsiden af Pashojden, tungt læssede Slæder, som Aftenen i For- 
vejen var kørte fra Qeqertaq, og som altsaa havde kørt hele Natten. 
Og da jeg Dagen efter var kommet over Vajgat, modte jeg paa 
Diskokysten mellem Mudderbugt og Skansen ca. 30 Slæder, læssede 
saa tungt, saa Hundene kun i Skridt kunde trekke dem. Paa nogle 
sov Kuskene. 
Allerede ved den forste Sovs lod jo Fangstmetoden adskilligt til- 
bage at onske i Henseende til Forstandighed og Planmessighed, men 
det var intet mod, hvad den neste opviste. Den stod helt i Plan- 
loshedens og Lovloshedens Tegn. De første og værste Dage saa jeg 
altsaa ikke, men har hort dem skildre af andre, navnlig af Hr. Bisrrur, 
der er den Dansker, der fik mest af det hele at se, og som paa Grund 
af sit noje Kendskab til Gronlenderne og granlandsk Sprog ogsaa fik 
mest at hore. Hr. Bistrup kørte i de værste Fangstdage dels til 
Pladsen, dels til Skansen, der er Udsted under Godhavn, for at vare- 
tage, at de Produkter, der var indhandlede for Kgl. Gronlandsk Handels 
Regning, ogsaa blev forsvarligt varetagne og opbevarede, saa at Han- 
delen ikke kom til at lide Tab. En saadan Sovs er en saa gennem- 
gribende Forstyrrelse i de smaa gronlandske Forhold, at de nok skal 
give den Мапа, i hvis „Kollektion“ en saadan ,,Gevinst‘ falder, noget 
at bestille ud over det dagligdags. Pengene opstaar jo pludselig i 
uforudsete Mængder, og da Handel i Gronland jo ikke er Handel i 
almindelig Forstand, er der jo ikke Tale om, at Priserne paa Pro- 
dukterne kan nedsættes i Forhold til det enorme Tilbud, der er, endnu 
mindre at Priserne paa de sparsomme Varebeholdninger kan forhojes. 
„Handelen“s Repræsentanter, Bestyrerne, skal jo tage mod de Spek- 
masser, der vælter ind, enten de saa har noget Fadegods at komme 
det 1 eller ej. En Bodker maatte sendes til Skansen — han var des- 
uden den Mand, der bagte Brod til Gronlendere og Danske ved God- 
havn — og i flere Netter og Dage gled der et stadigt Tog af Sleder 
ud fra Godhavn, med Spekfade til Skansen, og. med Produkter fra 
Sevspladsen hjem. Havde Grønlænderne faaet Lov, vilde Godhavns 
Butiker snart været tømte for baade Ammunition og Luksusvarer, og 
Krigen i Europa manede jo til yderligere Forsigtighed, derfor maatte 
man nægte Folk fra fremmede Distrikter at handle her nede. De tog 
altsaa deres Produktion af Tand med sig, sjældnere Spækket tillige. 
Det foretrak de fleste at sælge underhaanden for en Brøkdel af Vær- 
dien til Folk her nede fra. I Statistiken for Handelsaaret vil derfor 
den fra denne Søvs indhandlede Tand komme til at figurere i de fleste 
af Nord-Grønlands Handelsdistrikter. 
