120 DANIEL Bruun. 
VI. Øst for Boligen ligger en tydelig, mindre Hustomt (et For- 
raadshus ?). 
VII. Nord for denne ses Ruinerne af en lignende (mulig er det 
en Fold). 
VIII. Ved Elvens Udløb, dels paa Skraaningen, dels nede ved 
Vandet, ses Ruinerne af, som det synes, store Indhegninger (Folde?). 
Vandet synes at have bortskyllet en Del. 
IX. En storre, mulig i to Afdelinger delt Tomt (Faarestald med 
Holade ?). 
X. En Indhegning bygget alene af Sten op til en stor Klippeblok 
(Gede- eller Faarefold). 
XI. Mulige Rester af Huse eller Folde. 
Gaarden har altsaa omfattet tæt sammenstillede Beboelseshuse 
nærmest Stranden, Kostalde af den sædvanlige Bredde ca. 41% m eller 
13—14 Fod (som kendes fra de fleste andre Ruiner af denne Art i Grøn- 
land og fra gamle Tomter paa Island) og med Baasesten og tilhørende 
Hølader eller Høgaarde, — større og mindre Folde foruden en Del mindre 
Udhuse. 
Efter min Afrejse meddelte Hr. Epwarps mig, at Grønlænderne 
yderligere her paa Stedet eller i Nærheden havde fundet flere Ruiner, 
saaledes et Sted 4 Huse, et andet 1 Varde og »to Boliger«. 
Ruingruppe Nr. 2 (Fig. 44, 45). Ved Bredderne af den syd- 
ligste Sø i Rækken langs Kornoks Vestside ligger en større 
Ruingruppe. Man lægger til Land inderst i en Vig, stiger nogle Meter 
op over en smal Klipperyg, der adskiller Søen fra Fjorden, og gennem 
hvilken Afløbet fra Søen har banet sig Vej. 
Straks fra Ryggen, der her er lavere end mod Nord og Syd, ser 
man den i mange Bugter indskaarne større Sø, bag hvilken ret høje 
Fjælde (Nuassik) hæver sig i N. V. I Søen ligger en Del lave Klippe- 
øer, og Næs skyder sig ud hist og her. Mod N. Ø. ser man over det 
lave Land, hvilket er opfyldt af en Række Søer op mod Bræerne ved Kor- 
nok-Fjords Inderste. Man følger Søens stundom sumpede, græsbevoksede, 
mørkklædte og med Krat bevoksede Sydkyst, hvor de lave Fjældflader 
af og til ligger blottede. 
Efter en kvart Times Gang kommer man forbi en ved Søbredden 
liggende lav, meget indskaaren Klippeø, paa hvilken der ses en Ruin 
af et lille Hus, opført, som det synes, alene af Sten. Mellem Øen og Sø- 
bredden er et smalt, ikke 10 m bredt Sund. Grønlænderne kalder Rumen 
Arnarkussat (9: »gamle Tøse«), og Traditionen blandt dem siger, »at 
her boede Præstens Datter«, saavidt de forstod, for at ingen skulde komme 
til hende. 
Gaar man videre langs Søbredden, et Kvarters Gang, naar man 
— lige forinden man passerer et i Søen udløbende Næs — Ruinerne 
af en Gaard. Under en lav Fjældknold, paa en Skraaning ved Sø- 
