92 
Navnegivning i Grenland. 49 
og gjort det udtaleligt for sine Læber!, har han dog bestandig set det 
bogført i dets oprindelig indførte Form. Kun af ganske enkelte Navne 
er den grønlandske Udtaleform trængt frem til almindelig officiel Aner- 
kendelse; saaledes af Paul Formen Påvia og af Peder (Per) Formen 
Рее?; ellers har jeg f. Eks. for Aar 1860 fundet Dobenavnet Kalala 
(grønlandsk Udtale af Clara) og for 1870: Jænne (grønlandsk Udtale 
af Jens”), 1915: Palika for Frederikke, og saaledes spredt ganske enkelte 
Former, der svarer til Folkets Udtale?. 
‚ Men dette er Undtagelserne, de meget sjældne Undtagelser; som 
Regel har Forældrene nok såa ofte kunnet sige, hvad Barnet skulde 
hedde; Kateketen har maaske endog døbt det overensstemmende dermed ; 
det bliver dog til syvende og sidst Præsten, som ved Indførelsen i Kirke- 
bogen bestemmer, hvad Barnet kommer til at hedde. Hver ny Genera- 
tion af Grønlændere er saaledes atter og atter blevne stil- 
lede overfor Navnene i disses for dem mest fremmede For- 
mer. 
Det er iøvrigt ikke blot Navnets Form, som bliver afhængigt af den 
paageldende Præsts Forgodtbefindende. Ingenlunde enkeltvis træffer 
1 Angaaende den grønlandske Udtale af europæiske Personnavne, se nærmere 
Kjer og Rasmussen: »Dansk-gronlandsk Ordbog«, 1893, Fortegnelse over danske 
Personnavne. Jeg laaner derfra: Abraham, Aaperat; Albert: Aalipak; Char- 
lotte: Sikåluta; Gertrud: laktuluk; Jeremias: Ialime; Jorgen: Jülut; Katrina: 
Kåtak; Kristen: Karistat; Lotte: Lorte; Peder: Pile, og henviser iøvrigt til 
den ret fuldstændige Fortegnelse. I »Danish Greenland«, 1877, skriver Rink: 
»Yderligere er de europæiske Navne saa vanskelige at udtale for den grøn- 
landske Tunge, at de indfødte er højst utilbojelige til at nævne dem. Det 
er hændet, at Forældre, som har henvendt sig til Missionæren for at faa deres 
Barn døbt, kun har kunnet angive det Navn, som Barnet skulde have, ved 
en omtrentlig Beskrivelse af den Person, efter hvem det skulde opkaldes, 
uden selv at være til at formaa til at nævne Navnet. Paa denne Maade er 
Daabsnavnene blevne fuldstændig forandrede, saaledes Alfred til Farfaree, 
Leopoldus til Pustusee о. $. у.« Ogsaa Ostermann (»Kirkehist. Samlinger«, 
5. R. VI.) skriver: »De danske efternavne er ikke nemme at udtale for Grøn- 
lænderne; min kære ven, underassistent, udstedsbestyrer Jens Lange, en 
brilliant gammel mand (f. 28, f 06), har fortalt mig, at han var konfirmeret 
af Bjerrum; han udtalte hans navn Pjom og skrev det Prjom. Jeg selv har 
flere gange faaet grønlandske breve med udskriften: Justumat (skal betyde 
Ostermann)«. Medens jeg (auct.) skriver disse Linier, modtager jeg til Videre- 
besørgelse til en Kateket ved Navn Samuel Møller et Brev med Paaskriften: 
Smuali Milur. 
Endog i den Grad, at bægge Former nu kan optræde sammen i en og samme 
Mands Fornavne, saaledes Peter Nikodemus Рете Davidsen (Umänag, 
20-2-1881). 
3 Navnet Johannes (hebræisk for: Herren er naadig) afgiver et godt Eksempel 
paa Omdannelse og Tilegnelse ved Forandring efter nationale Lydlove. I 
Danmark Formerne: Johan, Hans, Jens; paa Island: Jon; i Sverrig: Jons; 
England: John; Holland: Jan; Frankrig: Jean; Spanien: Juan; Italien: 
Giovanni; Rusland: Ivan о. $. у. 
< I Egedesminde Distrikt findes desuden indregistreret Efternavnet Barba- 
rusiusen, opstaaet ved grønlandsk Udtale af Fabricius og med tilføjet -sen. 
rw 
