248 A. BERTELSEN. 
Udtale, nemlig i alle 3 Tilfælde Navnet Pavia (9: Paul); alle de øvrige 
241 Navne er indforte 1 deres »danske« Form. 
Man vil bemærke de forholdsvis hyppigt forekommende Sammen- 
stillinger af et enkelt Navn og dettes Varianter i en enkelt Persons 
Navne: A. 7, Hans — Jens (begge Varianter af Johannes); A. 9, 
Jens — Johannes (Johannes og Varianten Jens); A. 10, Mariane Ane 
(Ane Variant af Mariane, har derimod ikke noget med Navnet Anna at 
gore); A. 23, Hans — Johan (begge Varianter af Johannes); A. 32, Hans 
— Johannes (Johannes og Varianten Hans); B. 24, Hans — Johan (som 
А. 23); С. 14, Karen — Katrine (bægge Varianter af Katharina) og С. 15, 
Hans — Johannes (som А. 32). Jeg har desuden truffet f. Eks. døbt 
23-2-1887 Else Elisabeth (Elisabeth og Varianten Else); døbt 8-2-1891 
Nikolai Klaus (bægge Varianter af Nicolaus) о. s. fr. 
Samtlige Daabsnavne skyldes Opkaldelse; »frit« Navnevalg 
kendes praktisk talt ikke 1 Gronland. I saa Henseende er der abso- 
lut ikke foregaaet nogen Forandring i Befolkningens Tanke- 
gang. Tydelige Eksempler vil findes i det meddelte; saaledes er B. 4 
opkaldt med Navnet Timotheus efter А. 9, hans Farmoders Fasters 
Datterson, og 1 samme Hus er Brødrene С. 4—5 henholdsvis med Nav- 
nene Hermann og Abraham opkaldte efter deres afdøde Broder В. 5. 
B. 16 er opkaldt med Navnet Dina efter sin Morfaders Soster, den Side 227 
anførte Dina Maren Salomine. C. 31 er med Navnet Karl opkaldt efter 
sin Morfader, sammes Mand, den Side 226—227 anforte Kok Jacob Carl 
Johannes, medens han med sine tre andre Navne er opkaldt efter Far- 
brødrene А. 29—51. Karakteristisk nok kaldes han ved det Familien 
[jaernest liggende Navn, Morfaderens. Moderen er nemlig død; hun var 
den Side 227 anførte Rakel Benigne Dorthe Johansen, døbt 2-6-1879. 
(Faderen har ialt været 3 Gange gift, nemlig 1. 1899 med Thale Marthe 
Regine Bolette, dobt 10-4-1871 (se Side 230), Moder til C. 30, + 1904; 
2. 1905 med ovennevnte, Moder til C. 13—31, + 1911, og nu endelig 
3. 1914 med C. 27). Denne Sky for at nevne nerstaaende afdodes 
Navne giver sig et serlig ejendommeligt Udslag i de omskrivende Be- 
tegnelser, hvormed A. 33, B. 22 og B. 33 til daglig nævnes. Et karak- 
teristisk Eksempel paa samme Følelse anfører Jansen (En Gronlands- 
præsts Optegnelser«, 1844—1849) fra en Barnedaab 19-9-1844: »Til en 
Moder, som bar sit eget Barn, sagde jeg: »Nævn Barnets Navn!« »Jeg ved 
det ikke«, svarede hun. »Ja, vil ikke Du, saa vil AG tænkte jeg og nævnte 
Navnet«. Ogsaa eget Navn er der en udtalt Uvillie imod at nævne. Rink 
(l. с.) skriver: »Naar man saaledes sporger den ene af to Personer om 
hans Navn, stoder han til den Anden for at bede ham sige det, og det 
er heendet, at denne saa atter gav et Tegn til den Forste, som saa sagde: 
»han siger, at jeg hedder Jakob«!. Selv til Ord som Fa’r og Mo’r stræk- 
! Som illustrerende Eksempel skal jeg (auct.) fra Slutningen af forrige Aarhun- 
drede nævne, at Læseren Johannes ved Grædefjord i sine Prædikener kon- 
stant henviste til Apostlen Johannes’ Evangelium med Ordene: »I min Navnes 
Evangelium, Kapitel det og det o.s. v. 
