Navnegivning i Grønland. 249 
ker denne Sky sig efter Forældrenes Dod; det er f. Eks. en almindelig 
Omskrivning at sige: »Dengang da der var (о: levede) nogen, som endnu 
ikke fejlede noget, da plejede jeg at have gode Sledehunde« 1 Stedet for: 
»Dengang da min Fa’r og Mo’r endnu levede og var raske, da plejede 
jeg 0.8. v.« 
Opfattelsen af Opkaldelsesslegtskabet (jeg bor maaske gore 
en Undskyldning for dette Ord; det er dog vistnok fuldt tilladeligt, 
jvnfr. Ordet Navnefættere) fremgaar bl. a. af, at С. 13, der med to af 
sme Navne er opkaldt efter sin Farfaders Sosters Datterdatter B. 15, 
bliver Plejebarn i dennes Forældres Hus. Jeg kender adskillige, tildels 
meget rørende, Eksempler paa denne Opfattelse; jeg har paa den anden 
Side adskillige Gange haft en Fornemmelse af, at der ved Lejlighed 
søges profiteret ved saadanne Opkaldelser, noget hen i Retning af Dal- 
agers (1.с.) Ord: »herover veed de at regne dem i Slægtskab (kodeligt. 
auct.) sammen, indtil tiende Leed, og maaskee derover, hvilket er en 
stor Styrke for mange Fattige (fremhævet af auct.)«. Gennem Op- 
kaldelse træder Barnet først og fremmest i Slægtskabsforhold til den 
afdødes efterladte; men desuden er der en vis Følelse af Samhørighed 
imellem Navnefæller, stigende indtil ligefrem Slægtskabsfølelse 1 Til- 
fælde, hvor Navnet vides hentet fra samme afdøde Person. 
Af de anførte 69 Individer har 2 (3 %) hver kun 2 Fornavne, 28 
(41 %) har hver 3, og endelig har 39 (56 %) hver 4 Fornavne. Denne 
rigelige Forsyning med Fornavne er i og for sig naturligt begrundet 
i Ønsket om — af tildels meget afvigende Grunde — at vise saa mange 
som muligt Opkaldelsestjenesten; senere hen i Livet spiller den for 
paagældende Person den praktiske Rolle bekvemt at tillade ham at skifte 
Daglignavn, naar det ved Dødsfald af en Navnefælle for en Tid bliver 
ønskeligt at undgaa Brugen af det hidtil anvendte Navn. Da imidlertid 
denne Tabu ofte kun berører en vis Kreds af paagældendes Bekendt- 
skab, opstaar der herved det ingenlunde ualmindelige Forhold, at en og 
samme Person af nogle konstant kaldes Peter, men af andre derimod 
ligesaa konstant maaske Thomas. 
Prøver paa grønlandsk Udtale af de »europæiske« Daabsnavne vil 
findes 1 Rubrikken for Daglignavn; i hvor ringe en Grad Grønlænderne 
selv ofte ane, hvilket europæisk Daabsnavn deres Udtale egentlig dækker 
over — Rink (1. с.): »Men da disse slet ikke ere afpassede efter deres 
Tungemaal, gives der Folk, som neppe kjende deres egne Døbenavne« 
— afgiver den 13-7-1828 døbte Søn af Kolonist Olafur Sigurdsen, Jacob 
Stephanus, et typisk Eksempel раа. Han konfirmeres 23-4-1843 som 
Jacob Nicolai Sigurdsen og opføres i det hele stedse saaledes. Til daglig 
kaldtes han af alle Té — formodentlig til en Begyndelse: Seté (Setéfa- 
nuse) —; han indføres endogsaa i Kirkebogen, Г. Eks. 13-2-1859 (som 
Fader) som Jacob Sigurdsen (Té), og det vides af Familien, at dette Navn 
er en kælende Forkortelse af et af hans Daabsnavne. Da han dor 1902, 
opkaldes han derfor f. Eks. 25-8-1904 som — Theodor, for hvilket Navn 
