256 A. BERTELSEN. 
tro, her den, at en afdods Navn ikke maa nævnes), hvor den afdødes 
Navn omskrives med et Ord, der angiver f. Eks. Stillingen 1 Familien. 
Atserautä (9: Ogenavn) omfatter, som Ordets Betydning paa grønlandsk 
selv angiver, alle Navne, hvortil Indehaveren har givet Anledning, ved 
en af sine Egenskaber eller andet. Den, der tager et Navn i Arv, bliver 
den afdødes atia (9: kaldt efter); den afdøde selv bliver paagældendes 
arqa (о: opkaldte). En Navnefælle benævnes enten atéq eller atigssaq. 
Et enkelt af de ovenfor opførte Daglignavne (A. 30) fortjener en lidt 
nærmere Omtale; det har nemlig ved kælende Forkortelse antaget en saa 
fuldstændig uforstaaelig Form, at hvis det ikke ved nærmere Undersøgelse 
var lykkedes mig at efterspore dets Oprindelse, vilde det have været lige 
saa umuligt at give nogen Forklaring deraf, som det vilde være, om man 
vilde tænke sig, at der af den tilsvarende danske Sætning: »Rør ved 
den«, var blevet et Navn tilbage, kun bestaaende af Bogstaverne: Ørve, 
og at man var henvist til deraf at rekonstruere det oprindelige Udtryk. 
Paa denne Maade — iblandt andre — antager i det hele en Del af Nav- 
nene saa ejendommelige Former, at de fremtidig kun kunne anvendes 
netop som Navn (man kommer uvilkaarligt til at tænke paa danske 
Navne som Ebbe, en kælende Afkortning af et Navn, der oprindeligt 
har begyndt med Eber- о: Vildsvin). Jeg skal af saadanne anføre A. 19: 
Ineqo; den Mand, efter hvem han er opkaldt saaledes, hed Inequnars- 
suatsiaq 9: den temmelig store søde. Nu falder dette Ord selv for Grøn- 
lænderne — vel at mærke brugt som Navn — lidt vel langt og forkorte- 
des derfor i Almindelighed til Ineqo. Som en lille Pudsighed skal jeg 
anføre, at »Hoved-Bog for Colonien Omenaq« viser, at vistnok nogle 
Danske maa have opfattet denne Forkortelse som Mandens Fornavn og 
Suffikserne som hans Slægts-(Efter)-navn. lalfald findes han meget hyp- 
pig — han var Nationalmatros (5: indfødt Grønlænder, fast antagen 1 
den kgl. grønlandske Handels Tjeneste til Togtning med Fartøjerne i 
Grønland) — indført som Inneg. Sveitsiaq, Ing. Svtsk. eller endog blot 
som Sveitsiaq. 
Efterhaanden som imidlertid Afstanden i Tid og dermed 1 Slegtsled 
bliver storre imellem de nyfodte og de af deres gronlandske Slegtninge, 
som kun har baaret de oprindelige gronlandske Navne, er det en Selv- 
følge, at Trangen til at opkalde med disse Navne stadig maa føles mindre 
og mindre stærkt, saa meget mere som vi har set, at Trangen til Op- 
kaldelse i og for sig rigelig tilfredsstilles ved de kristne Daabsnavne. 
Underlig nok synes det aldrig at have generet, at flere samtidig ved Op- 
kaldelse blev Arvinger til den samme Navnesjæl; paa den anden Side 
ses det ogsaa, at en enkelt kan være opkaldt med flere eskimoiske Navne. 
Bægge disse Fænomener er dog vistnok karakteristiske og betegner 
Skikken i Ophør; Betragtninger som Beredelsen af den nye Bolig for 
Navnesjælen, Arven, som man derved tiltræder, о. s. у. har efterhaanden 
mere og mere maattet vige Pladsen for en Opfattelse, der som den euro- 
pæiske i Opkaldelsen dels ser et dyrebart Mindes Bevarelse, dels en 
simpel Høflighedsakt. 
