Navnegivning i Gronland. 281 
oprindelig eskimoisk Vurdering af Pigeborn (se herom ogsaa Forf. Fods- 
lerne og de seksuelle Forhold i Grønland, B. f. L. 1907). 
En ikke ubetydelig Gruppe Navne har deres Oprindelse fra 
Menneske- eller Dyrelegemet. Naar imidlertid Dalager (l. с.) skri- 
ver: »De almindeligste Navne ere gierne tagne efter de Ord, hvormed 
Lemmerne paa Legemet betegnes«, maa jeg dertil bemærke, at dette dog 
ikke er Tilfældet med de her samlede Navne, af hvilke kun en Tiendedel 
(10 %) har denne Oprindelse. Ganske enkelte af disse Navne skrive 
sig specielt fra Dyrelegemet, saaledes: Halen og Sællaarbenet; men gen- 
nemgaaende vil dog Betegnelserne naturligvis lige saa vel kunne dække 
Menneske- som Dyrelegemet: Hals, Strube, Ribben m. fl., og enkelte, som: 
Haand, vil igen markere sig som særlig tilhørende Menneskelegemet. 
lovrigt er der næppe den Legemsdel, som ikke har givet Stof til Navn, 
fra bogstaveligt talt Issen til- Fodsaalen. Særlig talrige er Navnene, 
hentede fra Forplantningsredskaberne (bæres af 6 % af de her under- 
søgte 550 Personer). Paa Grund af det forskellige Kulturstandpunkt, 
hvorpaa henholdsvis Eskimoerne og vi staa, kræve disse Navne nogle 
ledsagende Oplysninger. Først og fremmest maa jeg da bemærke, at 
Begrebet »uanstændigt« er den oprindelige Eskimo ganske fremmed; han 
befinder sig i saa Henseende endnu i den paradisiske Uskyldstilstand, 
medens vi Kulturmennesker er traadte ind i det bevidste Figenblads- 
stadium. Jeg har andetsteds (Fødslerne m. m. 1. с.) givet Eksempler til 
Illustration af dette Forhold; det maa her være nok at minde om, at 
første Gang vi f. Eks. i Bibelen (Genesis I, 27) træffer Kvinden nævnet, 
træder hun os 1 Møde under Betegnelsen: Nekebah, i. e. foramen (sive 
cunnum) habens, se f. Eks. Gesenius (Hebr. Handworterbuch): a genita- 
lium figura dicta. Ogsaa for Eskimoen betegner vedkommende Konsdel 
da netop kun dette ene, Vedkommendes Kon. Et Glædesudraab, som 
Ussöq: penis! eller maaske endnu mere det aldeles vilde: Usussué: mange 
penes! det er altsammen penis! det er slet ikke andet end penis! vilde i 
Virkeligheden overfort til danske Forhold fuldstændig dække det ikke 
ukendte: »En Dreng, Hr. Grosserer !« 
Hermed vere nu selvfolgelig ikke sagt, at ikke ogsaa Konslivet 
har givet Stof til Navnedannelse — dertil er denne Funktion naturligvis 
en altfor betydningsfuld Faktor —; men det er Navne af en ganske anden 
Karakter og iøvrigt kun en forholdsvis lille Gruppe (3 %). Hertil hører 
saadanne Benævnelser for Manden som Cunnusejeren og for Kvinden 
som det fornødne Værktøj (nemlig til Familiens Forøgelse), endvidere 
Navne, som: han, der gerne vil have Samleje, hun, som skal have Sam- 
leje, hun, som man gerne vender sig imod, som smager daarligt, løsagtig, 
ustyrlig og lign., altsaa oprindelige Tilnavne, senere ved Opkaldelse 
hævede i Rang til Navn. Om deres Oprindelse giver Dalager et Vink, 
idet han skriver (1. c.): »Thi Qvinde-Kiønnet beholder deres Navne, uden 
de blive bekiendte for Ukydskhed, da kand de erhverve sig unaturlige 
og meget heslige Navne, fornemmelig af unge Mandfolk; dog deres eget 
