т . . . ооо 
Navnegivning i Gronland. 283 
Med Undtagelse af Stillingen i Familien har det enkelte Individs 
Stilling 1ovrigt — altsaa 1 Samfundet — kun yderst sjælden givet 
Stof til Navnedannelse (2 %). En enkelt Gang er den paagældendes Op- 
rindelse mindet, saaledes: den fundne, Tilgiften (højst sandsynligt det 
haandgribelige Resultat af en midlertidig Konebytning); men hele den 
Mangfoldighed af Navne, som vi anvende, med Oprindelse fra Stilling 
og Erhverv, er af gode Grunde ukendt i Grønland. Jeg tænker paa 
Navne, som Karl og Svend, Bonde, Kok, Møller, Smed med alle dettes 
Varianter, ogsaa latiniserede som Faber, Fabricius, eller omvendt andre, 
delatiniserede Navne, som Meier af major (domus). u‘ 
En større Gruppe Navne (10 %) har deres Oprindelse 1 Emner, 
hentede fra den daglige Livsforelse. Ganske naturligt deler denne 
Gruppe sig igen 1 3 Underafdelinger: den egentlige Husholdning og de 
dertil benyttede Redskaber (5 %), Fangstlivet med tilhorende Udrust- 
ning (3%) og endelig den nationale Kultus, Trommedansen og lign. 
2%). Navnene, hentede fra Husforelsen, er Navne, som: Spæk, gemt 
Spek, banket Spek (nemlig til Brug i Lamperne), Lampen, Skarnbotten 
0.8. v.; fra Fangstlivet er det Navne, som Konebaaden, Fangebleren, 
eller det er Ledsageren, den trofaste Kamerat, der bliver mindet; 1 
det hele er det dog forbavsende faa Navne, der har deres Oprindelse 
fra Erhvervslivet, naturligvis særlig sammenlignet med den Betydning, 
som Navne, hentede herfra, har haft hos os, Navne, som: Baad, Hammer, 
Plov m. fl. Fra Trommedansen stammer Navne, som: Trommestik, flink 
til Trommedans, den, som balearer о. $. v., ligesom et Navn, som: flink 
til Rettergangsdans, minder om oprindelig eskimoisk Samfundsorden. 
Den sidste større Gruppe Navne (9 %) skriver sig fra den omgi- 
vende Natur, specielt fra Dyreverdenen (5 %). Af Benævnelser for 
Dyr træffes Benævnelser for Insekter: Lus og Edderkop, for Fisk: Tang- 
sprel og Orred, for Fugle: Ugle og Ravn og for Pattedyr: Spekhugger 
og Hund, ja, endogsaa den i Realiteten ukendte Ulv. Dette sidste Navn 
peger da vistnok tilbage til meget gammel Tid; det findes ogsaa 1 Holms 
Fortegnelse fra Østkysten (1. с. II, 208 & 392 og i Variant som II, 252) 
og er vist en ureskimoisk Feellesarv. Ogsaa hos os er jo Navne, som Ulf 
og Ravn nogle af de oprindeligste; medens dog ogsaa andre af vore 
senere Navne, som Hog, Buk og Hjort ligeledes tydelig viser deres zoolo- 
giske Oprindelse. 
Jeg har faaet det Indtryk, at Eskimoerne ikke gerne anvende Be- 
nævnelser for de Dyr, som de selv efterstræbe, som Navn, og maa derfor 
ledsage Navnet: gamle Hansel, med folgende Bemærkninger. Det er 
utvivlsomt, at det paageldende Ord: tiggak, nutildags vil blive forstaaet 
og oversat saaledes af enhver Gronlender som Betegnelse for Fjord- 
sælens gamle Han samt for gamle brunstige Hanner af Klapmyds og 
Remmesel; men det er lige saa utvivlsomt, at det grundliggende i Ordet 
er Betydningen: parringsdygtig. Paa Ostkysten ses det da ogsaa at vere 
den der almindelig brugte Betegnelse for: Mand, og paa Vestkysten vil 
LVI. 20 
