Gunbjorns-Sker og Korsoer. 297 
Man har her, som forovrigt ovenfor og flere andre Steder, sammenblan- 
det Blaasærk med Hvidsærk og flyttet sidstnævnte Fjeld op paa Ostkysten. 
Hvad Hvidserk angaar, mener FriIpTJor NANSEN (I. с. 5. 225), 
sikkert med Rette, at Navnet i senere Tider i al Almindelighed blev en 
Betegnelse for Indlandsisen paa Grønlands Østkyst, og viser, at det 
netop i Erik Walkendorffs Kursforskrift opfattedes saaledes. 
Det er ikke urimeligt, at man i den smalleste Del af Danmark-Stræ- 
de, der er 160 Sømil bredt, samtidig har set Fjelde paa Island og Grøn- 
land. Paa sidstnævnte Kyst ligger det 2400 m høje Mount Rigny paa 
69° Bredde. Sydligere paa Kysten ligger det 2300 m høje Ingolfs-Fjeld 
paa 66°25’ Bredde. 
Jeg skal endelig efter Bjørn Johnsens Grønlandske Annaler anføre 
nogle Uddrag af Optegnelser fra den Iste Halvdel af det 17de Aarhundrede, 
som har til Overskrift »Nu levende Mænds Fortællinger om det, som 
vedkommer Gunnbjørns-Øer«:? 
»En Mand hed Clemens, boende paa Latrum i Adelvig, nu for halvtredsinds- 
tyve Aar siden. Denne Clemens ejede den nævnte Gaard, var en velhavende Bonde, 
dannet og sanddru. Han udsattes for Øvrighedpersoners Forfølgelse, og undløb 
derfor ved at gaa ombord paa et Skib, tilhørende de Engelske, som stedse drive 
og flakke omkring i de Farvande; Denne saakaldte Latra-Clemens 
sagde: at de havde sejlet op under den ostiige Ende af Gunbjørns-Øer, men ikke 
kunnet overse deres Størrelse (Udstrækning) ; tilsidst tog de til et Skær med to Baade. 
Den ene blev iuldladet med den saakaldte Brillefugl?; den anden gik ind i en Vig; 
Mandskabet vilde gaa i Land for at fange Fugle, men mærkede at Vigen var fuld 
af Torsk. De gjorde Baaden fast, medens de ladede den fuld med Fisk, blot for en 
Prøves Skyld, op af den samme Vig. Clemens var selv tilstede, da han for Morskabs 
Skyld havde taget med dem paa Baaden, og fortalte at der gaves Overflod af Fangst 
og godt Græs paa disse Øer, skønt de fra Søen af kun syntes at bestaa af Skær og 
øde Holme.« 
Denne Rejse fandt formentlig Sted mellem 1586 og 15962, og hvad 
der fortælles om Gunbjørns-Øer passer godt paa Angmagsalik. Man kan 
ikke fra den østlige Ende af Økomplekset overse dets Udstrækning, og 
der er god Fangst og godt Græs. Brillefuglen (Gejrfuglen) fandtes tid- 
ligere ved Angmagsalik. Jeg traf 1884 ved Angmagsalik en Mand, hvis 
Bedstefader havde fanget en isarukitek, om hvilken han fortalte, at det 
var en meget stor Fugl, der havde ganske smaa Vinger med, korte Fjer, 
og at den kunde opholde sig lige saa længe under Vandet som en Sortside.* 
Den omtalte Vig med mange Torsk er rimeligvis Tasiusak, hvor den 
nuværende Missions- og Handelsstation ligger. Kolonibestyrer JOHAN 
PETERSEN siger nemlig, at Polartorsk (gadus saida), der af de Indfødte 
kaldes uvak, findes i store Stimer i Distriktet, dog kun paa enkelte 
Steder og talrigst i Tasiusak, hvor den fra Oktober til henimod Foraaret 
fiskes 1 Mængde. Rigtige Havtorsk findes dog ogsaa af og til. 
+ Сг. В. М. Г, В. 125. ? nemlig Gejrfugl, alca impennis (Gr. В. M. I, В. 130). 
3 ibid. 8.133. & M.o. Gr. X, 5. 54. 
