304 С. Horn. 
hed at anlobe den derverende Havn. Da Fartojet siges at være sammen- 
fojet med Trænagler eller sammenbændslet med Dyresener, er der en 
Mulighed for at man efter Haveri 1 Isen har sogt Havnen, og der har 
faaet Hjælp af Eskimoerne, som formodentlig allerede dengang beboede 
det paagældende Sted.? 
Kongespejlet (Konungs Skuggsj6), der rimeligvis er skrevet henimod 
Midten af det trettende Aarhundrede, beskriver Isen ved Grønland saa- 
ledes: 
»— — — — saasnart man har lagt det meste af det store Hav tilbage, da er 
der en saa stor Overflødighed af Is paa Søen, at man ikke kender til noget sligt paa 
andre Steder i den hele Verden. Denne Is er tildels saa flad, som den var frossen 
paa selve Havet, af 4 til 5 Alens Tykkelse, og den ligger saa langt fra Landet, at der 
ikke er mindre end fire eller flere Dages Rejse dertil, naar man farer paa Isen; men 
denne Is ligger mere mod Nordost eller mod Norden udenfor Landet, end imod 
Sønden og Sydvest eller mod Vesten, og derfor bør enhver, som vil naa Landet, 
sejle omkring det mod Sydvest og Vest, indtil han er kommen forbi alle de Steder, 
hvor Isen er at vente, og da sejle lige ind til Landet. Men det har ideligen hændet 
de Søfarende, at de har søgt Landet for tidlig og er derfor bleven indesluttet af 
Isen. Nogle af de saaledes stedte er omkomne, men nogle er slupne derfra; af disse 
har vi set nogle, og hørt deres Tale og Beretninger. Til det Middel har alle de 
grebet, som er komne i det Isdrev, at de har taget smaa Baade og trukket dem op 
med sig paa Isen, samt søgt saaledes Landet, men Havskibet og alt andet Gods 
er blevet der tilbage og forgaaet; nogle har endog, førend de naaede Land, maattet 
opholde sig 4 til 5 Dage paa Isen, ja andre endnu længere. — — — —«? 
Denne Beskrivelse af Drivisen svarer jo fuldstændig til Forholdene 
nutildags; man maa derfor antage, at Isen allerede dengang, som Ivar 
Baardsøn omtrent 100 Aar senere skriver, var kommen ud af Landnorden 
Botnen (Nordost Bugten) saa nær Gunbjørns-Skær, at ingen uden Livsfare 
kunde sejle den gamle Kurs, og at derfor Asmund Kastanraste muligvis 
er en af de sidste, der paa Rejsen mellem Island og Grønlands Bygd 
benyttede Vejen langs Grønlands Østkyst. 
I Uddrag af Islandske Annaler skrives:? 
»1285. Opdagedes et Land i Vester fra Island. — Adalbrand og Thorvald, 
Helges Sønner, opdagede Nyland. — Dunøer opdagedes. 
1289. Kong Erik sendte Rolf til Island for at opsøge det nye Land. 
1290. Rolf drog omkring paa Island, for at opfordre Folk til Nylands-Rejsen«. 
Efter at have opdaget det ukendte Land kom Helges Sønner til- 
bage til Island samme Efteraar, men Forfatterne til Gr. h. M., antager 
dog, at det opdagede nye Land vår Newfoundland.” 
Gustav STORM har imidlertid paavist, at det hedder i et tidligere 
ubenyttet Haandskrift 1 /slandske Annaler om denne Opdagelsesrejse: 
»Helga synir sigldu 1 Grenlands obygdir.&é ; 
I den gamle islandske Literatur er Grønlands Ubygder Betegnelsen for 
den ubeboede Grønlands Østkyst; der kan derfor ikke være nogen Tvivl 
1: Ст. В. M. Ill, S:46. 2? ibid. S. 315317. = ibid) 5. 13... “а 655 
5 Historisk Tidsskrift, 2. Række, Bind VI, Kristiania 1888, S. 264. 
