316 J. Pid. RAwN: 
Forskere. Denne Overlejring kan i Reglen ikke iagttages direkte, fordi 
den i Kystskeringerne næsten altid ligger under Havets Niveau, men 
paa flere Steder, navnlig hist og her paa Nordostkysten af Nugsuak- 
Halvo, stikker Gnejsen saa hojt op, at man ser den overlejret af de kul- 
forende Dannelser. Den Overflade, hvorpaa Sedimenterne ligger, er ret 
ujævn. Dette er allerede fremhævet af WHITE og SCHUCHERT! Man 
kunde tænke sig den Mulighed, at Ujævnhederne var fremkomne ved 
Spring og Forstyrrelser i en forholdsvis sen Tid, efter at Sedimenterne 
var dannede, og maaske endda efter at Basalten som et Dække havde 
bredt sig ud over Sedimenterne. Som ARN. Herm? har paapeget, synes 
dette i hvert Fald som Regel ikke at have været Tilfældet. Skyldes det 
krystallinske Grundfjælds ujævne Overflade 1 det hele taget Forstyrrel- 
ser, maa disse antages at have fundet Sted for Sedimenternes Dannelse. 
Ligesom Herm (l. с. S. 183) er jeg imidlertid nærmest tilbøjelig til at 
tro, at vi her ser Sporene af en tidligere Erosion. Er dette rigtigt, nodes 
man vel, som HEIM mener, paa Grund af den visse Steder temmelig 
sterkt heldende Kontaktflade mellem Sedimenterne og deres Underlag 
til at antage, at der efter Sedimenternes og Basaltdækkets Fremkomst 
maa have fundet orogenetiske Bevægelser Sted. 
Stor Betydning for denne Opfattelse har navnlig Forholdene i Egnen 
omkring Kaersuarsuk?. Som det fremgaar af HE1M's og mine Undersøgelser 
finder man her ved Kulbruddet Kontaktfladen mellem Gnejsen og Sedi- 
menterne omtrent i Havets Niveau, og herfra hæver saa Sedimenterne 
sig 1 Slibestensfjæld ifølge Strenstrup til en Højde af 720m. Da 
Lagene ikke er fuldt ud horisontale, er deres samlede Mægtighed noget 
mindre; men til Gengæld er der Grund til at antage, at der her mangler 
den øverste Del af Lagserien, saa at Mægtigheden vel nok alligevel op- 
rindelig har oversteget 700 m. Gaar man fra Kulbruddet ca. 2 km ind 
i Landet til den Lokalitet, som Herm har givet Navnet »Vesterfjæld«, 
træffer man først 1 ca. 810 m’s Højde paa Sedimenterne; ogsaa her hviler 
de paa Gnejs. Allerede i en Højde af ca. 1000 m overlejres de af Basalt- 
dækket, saa at deres Mægtighed her kun er ca. 200 m. Man ser heraf, 
at Gnejsoverfladen i denne Egn stiger meget stærkt mod Syd (hvilket 
ogsaa er Tilfældet lidt længere mod Øst ved selve Kaersuarsuk), og at 
Sedimenterne kiler sig ud i samme Retning. Ligesom Herm (1. с. 5. 190) 
mener ogsaa jeg, at der er Grund til at tro, at Sedimenterne i »Vester- 
fjæld« er yngre end Slibestensfjælds Sedimenter, og at de i det hele taget 
tilhører den yngste Del af hele Serien. Deraf følger, at der paa »Vester- 
fjæld«s Plads har været fast Land i den første Del af det Tidsrum, 
? Davin WHITE and CHARLES ScHUCHERT: Cretaceous Series of the West 
Coast of Greenland. — Bull. Geol. Soc. of America. Vol. 9. Rochester 1898. S. 345. 
* ARNOLD Heim: Ueber die Petrographie und Geologie der Umgebungen von 
Karsuarsuk. — Medd. om Grønland. 47. Hefte. Kjøbenhavn 1910. S. 189. 
РВ: NC 165 
ARNOLD Herm: ].c. Tavle X. 
