De marine Kridtaflejringer 1 Vest-Grenland og deres Fauna. 319 
i еп Tid, der ligger forud for Sedimenternes Dannelse. Heım anslaar For- 
vitringsskorpens Tykkelse ved Kaersuarsuk til mindst 40 m. Formodentlig 
kan en Del af de flere Steder iagttagne mindre Ujævnheder i Gnejsens 
Overflade være fremkommen dels ved en med en noget vekslende petro- 
grafisk Beskaffenhed af Grundfjældet i Forbindelse staaende ulige For- 
vitring, dels ved en Erosion forud for Sedimentdannelsen. Herom lader 
sig dog ikke 1 Ojeblikket noget sige med Sikkerhed. 
De kulforende Dannelser bestaar som bekendt af meget vekslende 
Lag af Sand, Sandsten, Lerskifer og Kul. Det er unodvendigt her at 
komme nærmere ind paa deres Beskaffenhed, da den saa ofte tidligere 
har været Genstand for Beskrivelse. Om deres Dannelsesmaade har der 
veret Uenighed, idet nogle Forskere mener, at alle Aflejringerne er af- 
satte 1 Havet, medens andre vil hævde, at de Partier af dem, der inde- 
holder Plantelevninger, maa vere dannede i Ferskvand. Ved en tidligere 
Lejlighed har jeg (1. с. S. 154) fremsat de Grunde, der synes mig at tale 
for den Anskuelse, at i hvert Fald Hovedmassen af de planteforende 
Aflejringer maa vere afsat i Ferskvand eller maaske til Dels 1 Brakvand, 
idet Forholdene synes mig lettest forklarlige ved den Antagelse, at det 
hovedsagentlig er Lagunedannelser, vi her har for os. Imidlertid har man 
hist og her fundet Lag med en marin Fauna, og særlig Forekomsten af 
tykskallede Inoceramer viser med Sikkerhed, at det her drejer sig om 
marine Aflejringer. I det lange Tidsrum, hvorunder de kulforende Dan- 
nelser aflejredes, maa der have fundet en meget betydelig positiv Niveau- 
forandring Sted; under denne holdt Sedimentationen saa nogenlunde 
Skridt med Senkningen, men til en Tid er denne gaaet saa hurtig for 
sig, at Havet brød ind over Land, og der aflejredes da marine Sedimenter. 
Gennemgaaende ligger de kulforende Dannelser meget regelmessig, 
horisontalt eller næsten horisontalt. Storre Afvigelser herfra kan i Reg- 
len betragtes som lokale og skyldes vel hyppig Basaltens Gennembrud. 
Spring ses hist og her i Sedimenterne, men Springhojden synes altid at 
vere ret ubetydelig. Større Forstyrrelser er dog beskrevne af WHITE og 
SCHUCHERT (|. с. 5. 351) fra Klinten under Shbestensfjæld ved Ujarar- 
torsuak paa Nugsuak-Halvos Nordestkyst, og ved Ingnerit-Fjord har 
STEENSTRUP (l.c. »Medd. om Gronland« ТУ. 5. 202) iagttaget stærkt 
bojede Lag. 
Som tidligere omtalt dekkes Sedimenterne de fleste Steder af Basalt. 
STEENSTRUP (1. с. »Medd. om Gronland«. ТУ. S. 204) mener, at Sedi- 
menterne var stærkt denuderede inden Basaltdækkets Fremkomst. Dette 
har dog næppe været Tilfældet, thi Basalten synes at ligge meget regel- 
messig over Sedimenterne med en temmelig horisontal Kontaktflade. 
Desuden finder man mange Steder i de ovre Dele af de kulforende Dan- 
nelser en ejendommelig, tyndskifret og let hensmuldrende, sort eller 
mørkebrun Skifer (Herm: 1. с. 5. 192), der maa antages at vere dannet 
paa samme Tid og derfor tyder paa, at Sedimenterne ved Basaltens 
Frembrud endnu henlaa saa nogenlunde upaavirkede af Erosion. Har 
