De marine Kridtaflejringer i Vest-Gronland og deres Fauna. 323 
STEENSTRUP’s ovenfor anforte Oplysninger, en Del Inoceramer. — End- 
videre fandt STEENSTRUP i »uforandret« (d. у. $. ubrændt) Skifer 1 637 m’s 
Hojde en Avicula med bevaret Skal. Dette Eksemplar har jeg ikke 
kunnet finde i Samlingerne. WHITE og SCHUCHERT (1. с. S. 362) giver 
kun faa Oplysninger om de Forhold, hvorunder de marine Forsteninger 
forekommer ved Patoot, men de meddeler dog, at de 1 en Hojde af ca. 
220 m (720 Fod) fandt Invertebrater sammen med gode Plantefossiler. 
Under mit Ophold ved Patoot fandtes marine Forsteninger paa to for- 
skellige Punkter. Det ene af disse var en lille Bakke Vest for Elvlejet; 
Bakkens Fod laa i en Højde af ca. 50 m, og dens Top i ca. 75 m’s Hojde!. 
Bakken var dannet af en uordentlig Sammenhobning af brændte, rede 
og gule Skifere og var sandsynligvis af Isen fort ned fra hojere liggende 
Terræn. Det andet Punkt laa i en Højde af са. 358m i den nærmest 
Vest for Elven liggende storre Kloft. I en brændt Skifer fandtes her 
Aftryk af /noceramus, af en Spatangide samt af Blade. Maaske er det 
den Lokalitet, der af STEENSTRUP er betegnet som »Patoot at, skønt 
Hojdeangivelserne er noget forskellige. Af foranstaaende synes det at 
fremgaa, at de marine Forsteninger her ved Patoot fortrinsvis eller 
næsten udelukkende findes omtrent midt 1 hele Lagserien. 
Ata. Som allerede meddelt af STEENSTRUP træffer man her hyppig 
marine Forsteninger i den brændte Skifer, medens Planteforsteninger 
derimod er sjældnere. Desværre er de kulforende Dannelser paa denne 
Lokalitet nu næsten helt dækkede af lose Masser, for en stor Del oven- 
ikobet af Vegetation, saa at man først i en Højde af ca. 400 m naar op 
til sikkert faststaaende Sedimenter. Og under STEENSTRUP’s Besøg har 
Forholdet aabenbart veret et lignende. De allerfleste Forsteninger er 
fundne i lost liggende Bunker, der sandsynligvis i tidligere Tider af 
Isen er bragte ned paa deres nuværende Plads, saa at det ikke kan vides, 
i hvilken Hojde de marine Lag her er faststaaende. STEENSTRUP med- 
deler at have fundet Forsteningerne i 100—500 m’s Højde, og WHITE 
og SCHUCHERT (I. с. 5. 360) stødte endnu i en Højde af ca. 550 m (1800 
‚ Fod) paa enkelte marine Forsteninger. Selv har jeg fundet saadanne i 
Bunker, der laa i 15—200 m's Hojde?. Disse Tal kan man vel næppe 
tillægge synderlig Vægt, men de viser dog, at der findes marine Lag 
temmelig tæt op imod Sedimenternes Overgrænse, der her ved Patoot 
ligger paa ca. 650 m. 
Alianaitsunguak. Her naar ifølge STEENSTRUP (»Medd. om Grøn- 
1 Under Beskrivelsen af Forsteningerne er denne Lokalitet betegnet som 
»Patoot Ac. 
2 Under Beskrivelsen af Forsteningerne har jeg ved »Ata A« betegnet nogle 
røde Bakker (20—70 m høje) i Nærheden af Elvens Delta; ved »Ata B« et Finde- 
sted i samme Bakker, men lidt højere oppe (ca. 80—100 m); ved »Ata C« et andet 
Findested 1 са. 100—180 m’s Højde. STEEnsTrup’s Lokalitet »Ata a« er en Skraa- 
ning Vest for »Teltpladsen« i 100 m's Højde, »Ata b« Øst for samme Plads i 500 m's 
Højde. 
