330 J.P. J. Ravn. 
mindre end 11 fra denne Formation. Mærkelig nok viser Faunaen saa 
godt som slet ingen Beroringspunkter med den, der er beskreven fra 
de senone Aflejringer langs de forenede Staters Østkyst. Om dette skyldes, 
at det vestgronlandske Kridthav har haft en mere direkte Forbindelse 
med det samtidige Kridthav 1 det indre af Canada og de forenede Stater 
end med det Hav, hvori Oststaternes Kridtaflejringer er bundfældede, 
skal jeg lade usagt, men det kan vel ikke ansees for udelukket. Muligvis 
kan Forskellen bero paa, at Vest-Gronlands Kridtaflejringer er dannede 
under lignende Forhold som Montana-Formationen, medens derimod 
de ostlige Staters Kridt maaske tilhorer en anden Facies. 
Vi skal nu se paa Faunaerne fra de enkelte Lokaliteter og sammen- 
ligne dem indbyrdes. Som Udgangspunkt kan Niakornat benyttes. 
Herfra kendes ganske vist kun 8 Arter, men blandt disse er en saa vigtig 
Form som Scaphites Nicolletu, der er funden 1 mange Eksemplarer og 
med Sikkerhed viser, at der her findes ovresenone Aflejringer. Endvidere 
er her funden en anden fra Montana-Formationen kendt Art, nemlig 
Dentalium gracile. De ovrige 6 Arter er dels nye, dels for ufuldstændig 
bevarede til en sikker Bestemmelse. 
Jævnaldrende med Niakornats Fauna er sikkert den lidt længere 
mod Ost, ved Kook angnertunek, fundne. Fra denne Lokalitet kendes 
16 Arter, hvoriblandt navnlig Scaphites Nicolletii og Dentalium gracile 
maa fremhæves. Desuden optræder her Corbula inornata, Dentalium pau- 
perculum og Natica concinna, alle kendte fra Montana-Gruppen. Af Resten 
er de fleste hidtil ubeskrevne Smaaformer. — Paa Lokaliteten Ekorgfat, 
der ligger endnu lidt lengere ostpaa, er der kun fundet 4 Arter, hvoraf 
ingen er fælles med de to ovenfor omtalte Findesteder. Kun en af dem 
er en tidligere beskreven Art, nemlig Lucina occidentalis, der kendes fra 
Montana-Gruppen. Der kan vel næppe vere Tvivl om, at vi her har 
marine Aflejringer af samme Alder som de ved Niakornat og Kook 
angnertunek forekommende. Den marine Kridtfauna fra disse Lokali- 
teter vil i det folgende for Kortheds Skyld blive betegnet som Niakornat- 
Faunaen. 
Vi vender os derefter til Lokaliteterne paa Halvoens anden Side 
langs Vajgats Nordostkyst. Ved Alianaitsunguak findes de marine 
Forsteninger under lignende Forhold som paa Nordostkysten af Halv- 
øen. Af de her fundne 8 Arter er de 2 ubeskrevne Smaaformer, og 2 er 
saa ufuldstændige, at de kun lader sig bestemme til Slægt. De ovrige 4 
Arter tilhorer Niakornat-Faunaen. Aflejringerne her kan altsaa ikke være 
synderlig aldersforskellig fra de marine Aflejringer ved Niakornat osv. 
Med den neste Lokalitet, Ata, naar vi til den brændte Skifers Om- 
raade; Faunaen synes her at være noget rigere paa Arter. Dette er maaske 
dog kun tilsyneladende, idet — som allerede STEENSTRUP har bemærket 
— Stenarten her er af en saadan Beskaffenhed, at Indsamlingen af For- 
steninger bliver betydelig lettere og hurtigere end i de sorte Skiferes 
usædvanlig haarde og sejge Konkretioner. Et Blik paa Faunalisten viser 
