The First Book Printed in Swedish. 19. 



»Wy kunno»i yngha lu?idh göra thet wy ärem pliktoghe göra effthfr 

 ty som giidz storhetb ok höghet kräffwiä. Ekke ok efFtht^r ty som wy 

 hafvvo?u aff hono??i mykith goth anamath Ekke begärar ok Ûiet aff os thcu 

 millesthe faderen Men eft'ther hans nadhfs vndeligha stora kärlek lather 

 han sik nöghia ok är redlie ath haffwa os til wener Vm wy halloju ok 

 göroni thet som han j wisth tal. j wissan tidh haflfwer säth ath göras. 

 Thet han ok haffwir bndhit göra widli äwärdeliks dödz pyne. Ok al the 

 same bodhen äre ynne lykth j thenna ij. älska gudh ofwir alth tingh | 

 ok thin iemkrisnan som thigh S3'älfwan j är the^ ok swa ath naghéJr gör 

 naghith goth thér ofwer | han faar ther fore ok större nadh Vm thw spor 

 ath ok säght'r Hwath är älska gudh offwer al tingh. (leaf d v) j sleth 

 swar tha swarar iak groffligha. Thet är swa älska gudh ath mennisken 

 wil yngha lundh nagh<?; the^ älska ther medh hon tappar gudz kärlek. 

 Men älska syn iemkrisnan som sik syälfifwa?z thet är begära honom, j 

 thet ytherstha äwerdelighit lif ok gudz nadh här j werdhinne. Ok thér 

 til wilia hono/n göra thet som han skäligha ok räthwisligha j tolkyth 

 same ärende wil ath nagher skulle hono?« göra. Thgr aff är os ojDpen- 

 barlighit ath tht;n som är sätther tyl domare, skal yngha lundh wilia 

 frälsa naghe-n röffwart- frän dödhen eller aflf fängilse. Endogh ath han 

 maske j swa dane ärende begärar moth skäl ok räth frälsas». 



On the last leaf, front, stands the Colophon: 



»Här annas mester Johans gerson bok aff dyäfwlsens frästilse Arom 

 ephter gudhz byrdh. M.cdxcv. Trykt aff Johannes smedh j Stokholm 

 ath meenigha almoghen genhöffthen dj^äffwlen meth syt siälskap». 



In the same translator's »Ars Moriendi», p. 15, 16, is a passage 

 whose last lines are very curious: 



»Then tridie delen eller stykke }- thenne bok är ath man skal lära 

 then siwka nagra gwdeliga böner ok ödmyuka läsningh the första bön 

 är til the helga trefallicheth. ath ten siwke sägie sa. Myn käre gwdh 

 alla milliste fadt^r barma tik ofwir mik alla kärista barmhiärtogiste gudh 

 gör nåder ok miskwnd meth mik thjne fatyge creatwre ok frälse mik uw 

 mädan mik trängher aller mesth oppa war mik nw bestandoger ok uado- 

 ger y thenne mynom ytersta tidh ok beskärma mjna fatiga myströstoga 

 siäl for helwites hwndom . ath the ekke houo gripa ok borth föra til 

 helwites äwä[r]deliga we». 



The whole Ars Moriendi ends as follows, p. 34 — 6: 



»Thenne bok ok lärdom som är til ath lära dö til siälenne salichet 

 war til forende aff nagra goda lärda män skriffwath och wendh af latjne 

 ok oppa swensko mangho?« godoni ok gwdeljgora människiom til siäle- 



