14 
nämnda städer, noggrant jämfört dem med amerikanska och 
öfvertygat mig om deras identitet”. Härefter visar Roger att 
denna art hvarken kan föras till slägtet Diplorhoptrum och 
icke heller till Pheidole, utan bildar ett nytt slägte, för hvil- 
ket han dock icke föreslår något namn, Slutligen ådaga- 
lägges oriktigheten af Smiths identifikation af Shuckards 
Myrmica domestica med 8 ay s från Norra Amerika beskrifna 
M. molesta, af hvilken senare Smith icke sett exemplar och 
hvilkens diagnos vid närmare granskning helt och hållet visar 
sig strida mot en dylik förening af de båda arterna '). MAYR 
för (1862) denna art under artnamnet Pharaonis Linné till 
sitt år 1855 (i Formicina Austriaca p. 180, Verh. zool.-bot. 
Ver. in Vien, T. V) uppstälda genus Monomorium. Han gillar 
dervid ROGERS i dennes senare arbete angifna synonymi och 
finner det nog egendomligt att Smith kunnat hänföra arten 
till genus Diplorhoptrum, hvars arbetare hafva blott tioledade 
antenner, likasom äfven att Roger i sitt förra arbete uppger 
arbetaren af nu i fråga varande myra, som han der anser 
vara en Pheidole-art, hafva elfva- (i st. f. tolf-)ledade an- 
tenner, ehuru båda dessa författare haft den rätta M. Pha- 
1) Eget nog upptager emellertid André i sina Hym. d'Eur. 
Myrmica molesta Say bland synonyma under Monom. Pharaonis, 
ehuru, såsom Roger uppvisat, utan säkra skäl. Dock är det möjligt 
att Says beskrifning icke är naturtrogen. Den af honom (Desecr. of 
new North-Amer. Hymen. in Boston Journ. Nat. Hist. Vol. I, p. 293, 
1837) beskrifna arten för åtminstone ett lefnadssätt, som i hög grad 
liknar den nu i fråga varandes, och i dessa dagar har jag från Washing- 
ton genom hr Pergaude erhållit några exemplar af den äkta Mo- 
nomorium Pharaonis, som händelsevis förirrat sig in i en remiss af 
nordamerikanska hemiptera. Say säger härom: ”Denna kallas ”den 
lilla gula myran” och är allmänt funnen i husen (i Boston) i stort 
antal. Stundom lefva de af vegetabilisk föda och några utsäden i min 
trägård hafva allvarsamt lidit af deras angrepp. De förstöra äfven 
fett, oliv-olja, 0. s. v. Deras styng påminna om ett mycket fint nål- 
styng. Jag statte ett stycke kött på ett fönsterbräde, som talrikt be- 
söktes af dessa plundrare; det blef genast fullständigt betäckt af dem 
och sålunda förstörde jag tusenden af dem hvarje gång, jag återvände 
för att undersöka biten, hvarigenom deras antal likväl knappast syn- 
tes minskas”. 
